Справа № 2-а-3004/11
Суддя: Федоренко О. І.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3004/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2011 м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі: головуючого -судді: Федоренко О.І.

при секретарі: Черкашиній О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар справу за адміністративним пловом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м.Енергодар Запорізької області про визнання дій протиправними та про зобовязання вчинення певних дій,-,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області (надалі - УПФУ) про визнання дій протиправними щодо не врахування та невиплати сум щомісячного підвищення до пенсії як «дитині війни» та про зобовязання проведення нарахування та виплати щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 09.07.2007 р. по 21.12.2007 р., з 22.05.2008 р., з 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по день прийняття постанови, з урахуванням фактично виплачених сум, а також про зобовязання визнання права на отримання щомісячної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни довічно. Крім того, позивач просить суд поновити пропущений строк звернення до суду за захистом його прав та інтересів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно ст.6 вищезазначеного Закону їй, як дитині війни, повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Зазначену виплату, за вказаний період, УПФУ здійснює не в повному обсязі, у звязку з чим, вона звернулась до відповідача з заявою про проведення нарахування допомоги у повному обсязі, однак їй було відмовлено в проведення нарахування допомоги у повному обсязі, вважає бездіяльність «оповідача щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі передбаченої ст. 6 Закону щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії протиправною та просить зобовязати його провести врахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону.

Ухвалою суду від 22.07.2011 року позивачу відмовлено в поновлені строку звернення до суду та провадження по справі відкрито в частині вимог, строк звернення з якими до суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України, позивачем не пропущено, а саме: з 11.01.2011 року, в іншій частині, яка виходить а межі строку звернення до суду встановленого ч.2 ст. 99 КАС України, вимоги залишені без розгляду а.с. 14). Зазначена ухвала суду позивачем не була оскаржена.

В судове засідання позивач не зявився, у змісті вимог адміністративного позову зазначив про розгляд справи без участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав до суду заперечення в яких позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просить суд в задоволенні позову відмовити, при розгляді справи застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду передбачені ст. 100 КАС України та справу розглянути у їх відсутності (а.с. 18). У звязку з чим, суд вважає можливим відповідно до ч.4 ст.128 КАС України слухати справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши докази по справі, судом встановлено наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час скінчення (2 вересня 1945 року) Другої Світової Війни було менше 18 років. В судовому засіданні встановлено, що позивач народився 18 червня 1939 року, що підтверджується даними його паспорта ((а.с.8), має статус дитина війни, що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні (а.с.9), у увязку з чим відноситься до категорії громадян, які мають право на отримання підвищення пенсії, яке передбачено Законом України Про соціальний захист дітей війни.

У ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла у 2006-2007 роках, було визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна Соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цім Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ст. 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни).

На звернення позивача з заявою до УПФУ стосовно нарахування недоплаченої щомісячної надбавки до пенсії, у звязку тим, що має статус дитини війни, позивач отримав письмову відповідь з і відмовою в проведенні перерахунку та зазначено, що виплата підвищення до пенсії дітям війни в 2010 та 2011 роках, проводиться на підставі п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року за № 530, встановлено, що дітям війни, (крім тих, на які поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, чи державної соціальної допомоги, що і виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 49,80 грн. (а.с.12)

Також, судом встановлено, що згідно із чинним законодавством України, а саме:

- Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік», розміри державних соціальних гарантій, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України;

- Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, який набрав чинності 19 червня 2011 року, згідно якого було встановлено, що у 2011 році норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік;

- ст. 46 Конституції України, відповідно до якої Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов до наступних висновків.

Так, в зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» № 3491-VI з 19.06.2011 року норми і положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується у порядку та розмірах, встановлених І Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України за 2011 рік. Тобто, вимоги адміністративного позову за період з 19.06.2011 р. задоволенню не ; підлягають.

Будь яких обмежень дії ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни Законом ; України Про державний бюджет на 2011 рік, до внесення вищезазначених змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», - не приймалося, тому вимоги адміністративного ; позову за період з 11.01.2011 року по день набрання чинності вищезазначеного Закону, тобто по 18.06.2011 рік включно, є законними та обґрунтованими.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача про неможливість забезпечення доплати до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком через відсутність коштів, так як відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат і до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, а реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актах законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ч.2 ст.6, ч.2 ст.19 та ч.1 ст.68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави. У Законі України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.п.6 п.2.2. розділу 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого Постановою ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах, містах, в районах в містах покладені обов'язки щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії.

Тому, суд вважає необхідним визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду .України в м. Енергодар Запорізької області по не виконанню приписів статті 6 Закону України «Про Соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії за період з 11.01.2011 року по 18.06.2011 рік включно.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне ; страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму 4 визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Аналізуючи наведені вище положення чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги про виплату щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 11.01.2011 року по 18.06.2011 рік включно, підлягають задоволенню, а у вимогах адміністративного позову в цій частині за інший період - слід відмовити. Крім того, враховуючи зазначене вище, задоволенню також не підлягають вимоги позивача щодо призначення та виплати встановленої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» доплати довічно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 22, 46, 48 Конституції України, Рішенням КС України № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р., ст.ст. 1, 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, Законом України «Про Державний бюджет на 2011 рік», Законом України «Про внесення змін і до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», ст.ст. 2, 8, 11, 69-71, 94, 99, 100, 128, І 158-164, 186 КАС У країни, суд

П О С Т А Н О В И В:

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій протиправними та про зобовязання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 за період з 11.01.2011 року по 18.06.2011 рік включно, у повному обсязі надбавки до пенсії згідно із ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 період з 11.01.2011 року по 18.06.2011 рік включно, надбавку до пенсії згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично проведених виплат.

В задоволенні решти вимог адміністративного позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також 5 прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О. І. Федоренко

10.08.2011