Справа № 2а-9856/11/2670
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 жовтня 2011 року < Час проголошення > № 2а-9856/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання Шаповалової К.В.,

та представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

з позовомОСОБА_4
доПідрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві
третя особа без самостійних вимог:
Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії»
провизнання дій протиправними та визнання недійсним (протиправним) акта опису й арешту майна від 30.06.2011р. № 11363/9, -

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві, в якому просив визнати дії відповідача, в особі головного державного виконавця Крайчинського С.С., щодо проведення та складання акта опису й арешту майна від 30.06.2011р. № 11363/9 та визнати недійсним протиправним) зазначений акт.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав позивача, як учасника виконавчого провадження. Так, позивач вважає, що обовязковою умовою для застосування таких заходів як обмеження права користування майном, здійснення його опечатування або вилучення його у боржника та передача на відповідальне зберігання іншим особам у разі потреби повинно бути мотивованим, тобто, в акті необхідно зазначати обґрунтування необхідності вжиття відповідних заходів. Крім того, складання такого акта відбулось у відсутність позивача, оскільки повідомлення про складення акта отримано боржником із значним запізненням, вже після проведення державним виконавцем оскаржуваних дій.

21 липня 2011 року ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово було відкладено судом у звязку з незабезпеченням відповідачем, на якого Кодексом адміністративного судочинства України покладено обовязок доказування, явки в судове засідання повноважного представника та ненаданням документів, що витребовувались судом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому, представник пояснив, що позивач ОСОБА_4 є боржником у виконавчому провадженні № 23483215, відкритому за виконавчим написом № 2607 виданого 15.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і станом на день розгляду справи борг перед стягувачем у добровільному порядку не погасив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, оскільки державний виконавець при складенні акта опису й арешту майна від 30.06.2011р. № 11363/9 діяв у межах своїх повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження»та у спосіб, передбачений зазначеним Законом. На підтвердження своїх доводів та на виконання вимог суду представником відповідача надано належним чином завірені копії матеріалів, що знаходяться у виконавчому провадженні № 23483215.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження»№606-XIV № 2240-ІІІ від 18.01.2001р. (далі по тексту Закон № 606-XIV), який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року (надалі Інструкція № 74/5), що розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження», визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону «Про виконавче провадження», інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку (нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Обовязки і права державних виконавців визначені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження». Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону № 606-XIV) і у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.5 ч.3 ст.11 Закону № 606-XIV). При цьому, на державного виконавця покладено обовязок здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз.1 ч.2 ст.11 Закону № 606-XIV).

Як вбачається з матеріалів справи, 27 грудня 2010 року державним виконавцем Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2 за результатами розгляду заяви стягувача Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії»про примусове виконання виконавчого напису № 2607 виданого 15.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_4 (11967 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»(01034, м. Київ, вул. Володимирська, 46) 9 942 250,00 грн., шляхом звернення стягнення на заставлене майно, а саме: нежиле приміщення № 17 літера «А», загальною площею291,9 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Золоворітська, буд. 13; машиномісць № XV (загальна площа 15,4 м.кв.), XVIII (загальна площа 15,8 м.кв.), XXIII (загальна площа 24,7 м.кв.), XXVII (загальна площа 19,4 м.кв.) в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Золоворітська, буд. 13.

Зазначене майно належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику встановлено строк для добровільного виконання до 02.01.2011 року, направлена боржнику до виконання супровідним листом від 27 грудня 2010 року.

21 січня 2011 року повноважним представником боржника подано до Підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві заяву про поновлення строк на добровільне виконання виконавчого напису нотаріуса № 2607 від 15.12.2010 року. При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять доказів на підтвердження вчинення боржником будь-яких дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості перед стягувачем.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документу протягом 6 місяців, державним виконавцем 21.06.2011 року винесено постанову про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Копія зазначеної постанови разом із вимогою за № 1363/9 направлено на адресу боржника, стягувача та ТВ «Українська експертна група». У вимозі учасників виконавчого провадження також повідомлено про призначення проведення опису та арешту заставного майна боржника о 15 год. 24.06.2011 року. Явка учасників виконавчого провадження визнана обовязковою. Для зясування та розяснення питань, що виникають при здійсненні виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група»зобовязано забезпечити явку експерта для визначення ринкової вартості заставного майна боржника.

24 червня 2011 року стягувач ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії»звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив відкласти провадження виконавчих дійна інший день у звязку з неможливістю забезпечити явку представника.

Державний виконавець своїм листом від 25.06.2010 року за №1363/9 повідомив учасників виконавчого провадження про те, що проведення опису та арешту майна ОСОБА_4, визначеного виконавчим написом № 2670 від 15.12.2010 року призначено на 12-00 год. 30.06.2011 року.

У відповідності до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Порядок проведення державним виконавцем арешту і вилучення майна боржника визначено у статті 57 Закону № 606-XIV, відповідно до частини 1 якої, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно частини 2 наведеної норми Закону № 606-XIV, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети (ч.3 ст.57 Закону № 606-XIV).

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (ч.5 ст.57 Закону № 606-XIV).

Згідно п.п.5.6.6 Інструкції № 74/5, при проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника державний виконавець складає акт опису й арешту майна.

В акті опису і арешту повинні бути вказані:

- час і місце складання акта;

- назва органу державної виконавчої служби, в якому працює державний виконавець, а також прізвище, імя та по батькові державного виконавця та осіб, що були присутні при складанні акта із зазначенням їх процесуального стану;

- назва органу чи посадової особи, якими виданий виконавчий документ, що підлягає виконанню, його резолютивна частина;

- назва стягувача та боржника;

- назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

- якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем, учасниками акта опису й опечатуються печаткою відповідного органу державної виконавчої служби;

- оцінка кожного внесеного в акт предмета і загальна вартість усього майна;

- якщо проводилось опечатування предмета - які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

- строк, після закінчення якого майно може бути передане для реалізації;

- назва особи, якій передане майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її адреса;

- відмітка про розяснення зберігачеві майна обовязків із збереження майна, попередження про кримінальну та матеріальну відповідальність за його розтрату, відчуження, утаювання або підміну;

- зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при опису і розпорядження за ним державного виконавця.

Якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, то про це також указується в акті опису і арешту майна із зазначенням виду, обсягів і строку обмеження.

Інструкції № 74/5 відсутність боржника не може бути перешкодою для проведення опису майна. У таких випадках опис майна громадян здійснюється в присутності його представника, одного з повнолітніх членів сімї боржника, а за їх відсутності за участю представника житлово-експлуатаційної організації або представника органів державної влади та місцевого самоврядування (при цьому державний виконавець зобовязаний не пізніше наступного дня направити копію акта опису й арешту майна боржнику).

На підставі документів, що перебувають у виконавчому провадженні № 23483215, судом було встановлено, що зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 2607 виданого 15.12.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, який було вчинено у звязку з необхідністю погашення заборгованості ОСОБА_4 (Іпотекодавець) за кредитним договором. 27.11.2006 року між позивачем та ЗАТ «Банк НРБ» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії») (Іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, за умовами якого (п.1.1, п.3.1) в забезпечення зобовязань Іпотекодавця, які випливають із Кредитного договору № 12-11-06/ФО, укладеного між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем 27 листопада 2006 року, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії … Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку майно: нежиле приміщення № 17 літера «А», загальною площею291,9 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Золоворітська, буд. 13; машиномісць № XV (загальна площа 15,4 м.кв.), XVIII (загальна площа 15,8 м.кв.), XXIII (загальна площа 24,7 м.кв.), XXVII (загальна площа 19,4 м.кв.) в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Золоворітська, буд. 13.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що державний виконавець при складенні акта опису й арешту майна від 30.06.2011р. № 11363/9 діяв в межах своїх повноважень, в спосіб і в порядку визначеному виконавчим документом, з повідомленням учасників виконавчого провадження про день, час і місце проведення виконавчих дій. При обранні виду, обсягу і строку обмеження права боржника на користування майном державним виконавцем враховано властивості майна та обставини, що мають значення для вирішення даного питання, зокрема, щодо невиконання боржником вимог державного виконавця в добровільному порядку протягом 6 місяців.

Посилання позивача на те, що акт опису й арешту майна в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження»не містить обґрунтувань державного виконавця обрання саме такого виду обмеження права боржника не може бути прийнято судом до уваги, оскільки ні зазначений Закон України, ні Інструкція про проведення виконавчих дій не містять обовязку державного виконавця викладати в бланку документу виконавчого провадження встановленого зразка такі доводи державного виконавця.

Щодо доводів позивача про очевидність протиправності оскаржуваного акта у звязку з його складенням в порушення вимог законодавства у відсутність боржника, такі доводи позивача спростовуються положеннями п.п.5.6.9 Інструкції № 74/5, відповідно до яких, відсутність боржника не може бути перешкодою для проведення опису майна. У таких випадках опис майна громадян здійснюється в присутності його представника, одного з повнолітніх членів сімї боржника, а за їх відсутності за участю представника житлово-експлуатаційної організації або представника органів державної влади та місцевого самоврядування (при цьому державний виконавець зобовязаний не пізніше наступного дня направити копію акта опису й арешту майна боржнику).

При цьому, як вбачається з оскаржуваного акта опису й арешту майна від 30.06.2011 року, при його складанні був присутній керуючий ОСББ «Золотоворітська»та інші особи.

Копію акта від 30 червня 2011 року представник боржника отримав особисто 01 липня 2011 року, про що свідчить власноруч здійснена відмітка представника на останній сторінці акта.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даних рішень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено обовязок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

- на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

- безсторонньо (неупереджено);

- добросовісно;

- розсудливо;

- з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

- своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі»означає, що субєкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб»означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії одночасно є вимогами для субєкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчинює дії чи допускається бездіяльності.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та враховуючи, що судом не виявлено порушень відповідачем вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

керуючись ст.ст.69-71, 94, ст.ст.158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 до Підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа без самостійних вимог: Публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії»про визнання дій протиправними та визнання недійсним (протиправним) акта опису й арешту майна від 30.06.2011р. № 11363/9 відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя ОСОБА_5