Справа № 638/5325/16-а
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2016-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/5325/16-а
Провадження № 2-а/645/207/16
Постанова

Іменем України

06 травня 2016 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Наумова С.М. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про визнання неправомірними дії щодо перерахунку пенсії та про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського суду м. Харкова з позовом про визнання неправомірними дії щодо перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з травня 2007 року вона отримує пенсію державного службовця згідно Закону України «Про державну служу». З 01.02.2008 року їй було проведено перерахунок пенсії. Однак до складових обрахунку її пенсії не було включено винагороду за вислугу років, яка їй за місцем роботи нараховувалась та виплачувалась на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 12.09.1997 року та відповідних наказів.

29 лютого 2016 року вона звернулась до Управління пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на посадах, з яких призначено (перераховано) пенсію від 16.02.2016 року № 18/Гр/28-09-05-36.

Але відповідач, листом від 12.03.2016 року № 108/К-11 відмовив їй в проведенні перерахунку пенсії обґрунтовуючи відмову тим,що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійних забезпечень осіб, яким призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки закон щодо призначення всіх пенсій не був прийнятий до 01.06.2015 року, то норми, які регулюють пенсійне забезпечення державних службовців скасовані відповідно до вказаного закону.

Позивач вважає, що така відмова є протиправною, порушує її права та суперечить нормативно-правовим приписам діючого законодавства.

Тому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови у перерахунку мені пенсії згідно з довідки від 29.02.2016 року № 18/Гр/28-09-05-36.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійсниш перерахунок із збереженням відсотка (80%) від суми заробітної плати та виплату пенсії як державному службовцю з травня 2007 року з урахуванням у складі заробітку виплат, які зазначені у колонці «інші виплати» у довідці СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС № 18/Гр/28-09-05-36 про складові заробітної плати (інші виплати за останні 24 календарні місяці роботи), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», від 29.10.2015 №15/421, а саме: винагороду за вислугу років з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Представник відповідача позов не визнав та дав письмові заперечення, де посилається на те, що вимоги позивача про перерахунок пенсії є незаконними, посилаючись на Закон України « Про оплату праці», ст. 33 Закону України «Про державну службу»та постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 р. N 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії". Вказує, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати та грошової винагороди не зазначені в переліку складових заробітної плати, передбачених ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну службу", то вони не включається до заробітку, що враховується при перерахунку пенсії державним службовцям. Таким чином, пенсія позивачу була нарахована правомірно, в зв'язку з чим, відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії є законною. Представник відповідача також зазначив, що при полданні заяви про перерахунок пенсії в 2008 році, позивачем було подано довідку про заробітну плату в якій не було зазначено суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, суми індексації заробітної плати та суми грошової винагороди.

Крім того відповідач зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, однак позивач своєчасно не звернулась до судових органів для вирішення цього питання, тому на думку відповідача позивач втратила право на розгляд її вимоги в суді.

Суд розглянув справу у порядку скороченого провадження.

Судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що з 18 травня 2007 р. ОСОБА_1 знаходиться на обліку у УПФУ у Дзержинському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком як державний службовець.

29 лютого 2016 року позивач звернулась до УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова із заявою про здійснення перерахунку пенсії з урахуванням винагороди за вислуги років на підставі довідки СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС № 18/Гр/28-09-05-36 про складові заробітної плати (інші виплати за останні 24 календарні місяці роботи), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова від 12.03.2016 року № 108/К-11 у дійсненні перерахунку пенсії було відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу», при цьому розрахунок пенсії позивачу управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснювався без включення у розмір заробітної плати позивача винагороди за вислугу років.

Як передбачено ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 2 даного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить - основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які згідно до вимог Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, яка діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких, згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Виходячи з цього, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Закон України «Про оплату праці» та Закон України «Про державну службу» є загальними по відношенні до даних правовідносин, в той час як перевагу мають спеціальні норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 20.02.12 р. по справі № 21-430а11.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості відмови у перерахунку позивачу пенсії, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає необхідним визнати дії відповідача щодо відмови в перерахуванні призначеної позивачу пенсії у відповідності до ст., ст.37 Закону України «Про державну службу» неправомірними та зобов`язати його здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії з врахуванням отриманої винагороди за вислугу років, які враховуються при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та з яких сплачено страхові внески.

Відповідно ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Відповідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З врахуванням вказаних норм Закону без обмеження будь-яким строком мають виплачуватися лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії і вищевказані норми Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть. Правовідносини в даній справі повинні розглядатися, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій чи бездіяльності органу владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки пенсія позивачу призначена з 18 травня 2007 року та виплачувалася їй щомісячно, але до визнання дії противоправними та про зобов'язання вчинити певні дії, ОСОБА_1, з заявою про перерахунок пенсії звернулася лише 29 лютого 2016 року, тому вимоги з 18 травня 2007 р. по 29 вересня 2015 року залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, 183-2 КАС України, Законом України « Про державну службу» ,суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова про визнання неправомірними дії щодо перерахунку пенсії та про зобов'язання вчинити певні дії за період з 18 травня 2007 року по 29 вересня 2015 року залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням винагороди за вислугу років з 30 вересня 2015 року - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, включивши до складу заробітної плати суми винагороди за вислугу років, які враховуються при обчисленні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» згідно довідки довідці СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ ДФС № 18/Гр/28-09-05-36, починаючи з 29 вересня 2015 року з врахуванням виплачених сум, із збереженням відсотку нарахування пенсії на момент її призначення - 80 відсотків.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення з одночасним надісланням особою, яка подає апеляційну скаргу, її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у строки та порядку, встановленими ст. 254 КАС України.

Суддя С.М. Наумова