Справа № 813/2680/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року № 813/2680/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В.,

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Буцко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сколівської районної державної адміністрації про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Сколівської районної державної адміністрації, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Сколівської районної державної адміністрації від 11.07.2016 № 175 к "Про звільнення ОСОБА_1";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики Сколівської районної державної адміністрації;

- стягнути з Сколівської районної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.07.2016 по день ухвалення рішення про поновлення на посаді державної служби.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що розпорядженням голови Сколівської районної державної адміністрації від 11.07.2016 № 175 к відповідно до ч. 1 ст. 64, п. 5 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 24 Закону України «Про відпустки», пункту 2.11 посадової інструкції головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики райдержадміністрації від 15.06.2016 ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління і економічної політики райдержадміністрації звільнено, у зв'язку з невиконанням посадових обов'язків. Зазначає, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку не був встановлений, оскільки, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку повинно бути здійснено дисциплінарне провадження, що проводиться дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ в порядку визначеному Законом України «Про державну службу». Звертає увагу, що посадовою інструкцією на позивача не могло бути покладено здійснення контролю за використанням та охороною земель, оскільки відповідно до законодавства такі функції покладені на інші органи. Стверджує, що дисциплінарне правопорушення позивача не могло полягати у невиконанні посадових обов'язків щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель, лісів, рослинного і тваринного світу та інших природоохоронних ресурсів, оскільки такі повноваження належать Державній екологічній інспекції. Позивач вважає, що розпорядження про його звільнення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просили суд адміністративний позов задовольнити.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що відповідно до посадової інструкції головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики позивач здійснював контроль за використанням та охороною земель, рослинного та тваринного світу та інших природоохоронних ресурсів, а отже, зобов'язаний був організовувати роботу та вживати заходів щодо знищення борщівника. Стверджує, що дане питання неодноразово заслуховувалось на селекторних нарадах, а також позивачу надавались усні доручення із зазначеного питання, однак такі виконанні не були. У зв'язку з невиконанням головним спеціалістом відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики ОСОБА_1 посадових обов'язків, 11.07.2016 головою Сколівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження "Про звільнення ОСОБА_1" № 175 к.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Сколівської РДА від 27.01.2016 № 25к позивача призначено в порядку переведення на посаду головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики райдержадміністрації.

11.07.2016 головою Сколівської районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 175 к, яким відповідно до ч.1 ст. 64, п. 5 ч. 2 ст. 65, п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу», ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 24 Закону України «Про відпустки», пункту 2.11 посадової інструкції головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики райдержадміністрації від 15.06.2016 ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління і економічної політики райдержадміністрації звільнено, у зв'язку з невиконанням посадових обов'язків. Підстава: доповідна записка керівника економічної політики райдержадміністрації Брижатої О.С. від 11.07.2016.

Вважаючи дане розпорядження про звільнення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України «Про державну службу» від 110.12.2015 № 889-19.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про державну службу» за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Вичерпний перелік таких проступків встановлений у ч. 2 ст. 65 Закону України «Про Державну службу». Пунктом 5 ч. 2 цієї статті одним із дисциплінарних проступків визнається невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

При цьому ч. 2 ст. 74 Закону України «Про державну службу» передбачає, що дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про Державну службу» перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Згідно з п. 6 ст. 66 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2-4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Отже, у випадку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби дисциплінарне провадження є обов'язковим.

За змістом пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" підставами захисту порушеного права звільненої особи може бути не тільки звільнення без законних підстав, а й порушення порядку його проведення.

Судом встановлено, що у розпорядженні № 175 к «Про звільнення ОСОБА_1» відсутнє посилання на подання дисциплінарної комісії, яке б підтверджувало факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку. У розпорядженні є лише посилання на доповідну записку керівника економічної політики райдержадміністрації Брижатої О.С. від 11.07.2016.

У доповідній записці від 11.07.2016 зазначено, що у посадовій інструкції головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики закріплено обов'язок здійснювати контроль за використанням та охороною земель, і лісів, рослинного і тваринного світу та інших природоохоронних ресурсів. Однак, суд звертає увагу, що жодної інформації про те, в чому саме полягав дисциплінарний проступок позивача, ступінь його вини та інші обставини, що повинні бути враховані під час притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, в даній доповідній записці відсутні.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки, відповідачем не було проведено дисциплінарне провадження, що є обов'язковим у випадку застосування до державного службовця дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, а також відповідач не отримав від позивача письмових пояснень щодо дисциплінарного проступку, який став підставою для його звільнення з посади державної служби.

Щодо посилання на п. 2.11 Посадової інструкції головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики Сколівської райдержадміністрації від 15.06.2016, як на підставу звільнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.11 цієї інструкції закріплено обов'язок здійснювати контроль за використанням та охороною земель, лісів, рослинного і тваринного світу та інших природоохоронних ресурсів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Моніторинг родючості ґрунтів земель сільськогосподарського призначення та агрохімічну паспортизацію земель сільськогосподарського призначення проводить центральний орган виконавчої влади з питань аграрної політики.

Статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У переліку повноважень є здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині, зокрема, виконання комплексу необхідних заходів щодо захисту земель від ерозії, селів, підтоплення, заболочування, вторинного засолення, переосушення, ущільнення, псування, забруднення, засмічення відходами, заростання бур'янами, чагарниками та дрібноліссям.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів Державної інспекції сільського господарства, що ліквідована, були покладені станом на червень 2016 року на Державну екологічну інспекцію.

Таким чином, дисциплінарне правопорушення позивача не могло полягати у невиконанні посадових обов'язків щодо здійснення контролю за використанням та охороною земель, лісів, рослинного і тваринного світу та інших природоохоронних ресурсів, оскільки такі повноваження належать Державній екологічній інспекції, тому посилання відповідача, що відповідно до п. 2.11 Посадової інструкції позивач зобов'язаний був організувати роботу та вживати заходів щодо знищення борщівника, суд вважає безпідставними.

Суд звертає увагу, що у справах, в яких оспорюється законність звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б довели правомірність дій останнього при виданні розпорядження від 11.07.2016 № 175 к "Про звільнення ОСОБА_1".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення позивача є незаконним, права його - порушеними, а тому підлягають захисту в обраний ним спосіб. Відтак, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Абзацом 5 підпункту 10.4 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7 встановлено, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати. Період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, шо передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до довідки Сколівською районною державною адміністрацією від 29.08.2016 № 88, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 5116,88 грн, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 269,31 грн.

Беручи до уваги відомості, закріплені в листі Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік", за період з 12.07.2016 по 30.08.2016, включаючи ці дні, позивач перебував у вимушеному прогулі 35 робочих днів (липень - 14, серпень - 21).

Сума заробітної плати, що підлягає до відшкодування за час вимушеного прогулу, вирахувана шляхом множення середньоденного заробітку (269,31 грн) на число робочих днів за період вимушеного прогулу (35) та становить 9425,85 грн.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставний, обґрунтований, а відтак і такий, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Сколівської районної державної адміністрації від 11.07.2016 № 175 к "Про звільнення ОСОБА_1".

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики Сколівської районної державної адміністрації з 12.07.2016.

4. Стягнути з Сколівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.07.2016 по 30.08.2016 у сумі 9425,85 грн.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу економічного розвитку, інвестицій та туризму управління економічної політики Сколівської районної державної адміністрації і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 5116,88 грн звернути до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.