Справа № 822/856/16
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/856/16

Головуючий у 1-й інстанції: Божук Д.А.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

30 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Загороднього Віталія Сергійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, про визнання протиправними дій в частині здійснення розрахунку плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №198 від 08.10.2015.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач та третя особа подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційних скарг, у зв'язку з чим просив залишити їх без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з направленням на перевірку від 05.10.2016 № 007445 працівниками управління Укртрансінспекції у Вінницькій області проведена рейдова перевірка на а/д "Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка 405 км + 750 м" в період з 05.10.2015 по 09.10.2015 щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення.

Під час зазначеної рейдової перевірки проведено перевірку транспортного засобу RENAULT MAGNUM д.н. НОМЕР_1 з причепом марки BODEX KIS 33 д.н. НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачу. Згідно з посвідченням посвідчення водія посадовою особою відповідача встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_5

За результатами перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт № 003198 від 08.10.2015 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зазначено, що дозволена повна маса транспортного засобу становить 40 т, а фактична - 55,550 т.; навантаження на одиночну вісь дозволено 11 т, а фактична - 13,45 т, на строєну вісь дозволено 22 т, а фактична - 34,8 т.

Крім того, 08.10.2015 року відповідачем складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 004420, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевезення вантажу без оформлення товарно-транспортної накладної, без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

Акти №№ 003198, 004420 від 08.10.2015 року та довідка підписані водієм без заперечень та зауважень та отримані ним.

На підставі вказаних вище довідки та акту відповідачем здійснено Розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 198 від 08.10.2015 року та нараховано плату за проїзд в сумі 14029,95 євро.

06.11.2015 року, згідно з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №015225, за порушення абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на позивача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Вважаючи дії відповідача в частині здійснення Розрахунку № 198 від 08.10.2015 року протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття Розрахунку №198 від 08.10.2015 року.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог ст. 6 Закону №2344-III постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі по тексту - Порядок №1567), яким визначено, серед іншого, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень.

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п. 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Згідно з п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, на час проведення перевірки водій не мав дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів з урахуванням виявлення факту перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у діях відповідача порушень положень діючого законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом під час проведення рейдової перевірки на а/д "Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка 405 км + 750 м" в період з 05.10.2015 по 09.10.2015 та прийняття актів №№ 003198, 004420 від 08.10.2015 року.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг щодо дозволу подальшого руху транспортного засобу колегія суддів виходить з наступного.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансінспекцією, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з п.4 Порядку № 879, робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Пунктом 21 Порядку № 879 встановлено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що дії посадових осіб щодо зупинки транспортного засобу та відсутності заборони його подальшого руху за маршрутом не знаходяться в причинному зв'язку з результатами габаритно-вагового контролю та не можуть бути підставою для визнання протиправним оскаржуваного розрахунку.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги щодо протиправності нарахування плати за проїзд великовагового транспортного засобу за ділянку дороги що не пройдена, не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

Згідно з п. 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у п.30 Порядку №879.

Згідно з п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту.

Відповідно до п.31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, для здійснення розрахунку відповідачем враховувалась відстань перевезення 773 км., а саме відстань за маршрутом с. Кутище Івано-Франківської області до м. Одеса Одеської області, вказана водієм. Саме цей маршрут вказаний в акті № 003198 від 08.10.2015 та в оскаржуваному розрахунку, які підписані водієм без зауважень та заперечень.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Відстань за маршрутом с. Кутище Івано-Франківської області до м. Одеса Одеської області складає приблизно 773 км.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності відповідальності позивача за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки ОСОБА_2 не виступав в якості перевізника, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 238 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 241 Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських об'єднань позивач здійснює підприємницьку діяльність з вантажних перевезень.

Крім того, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 015225 від 06.11.2015 року, за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III складена відносно позивача, проте не оскаржена ним в порядку, передбаченому Законом.

Крім того, позивач не оскаржує дії посадових осіб відповідача щодо проведення рейдової перевірки, а оскаржує їх рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідальність за перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів покладається на позивача, як автомобільного перевізника.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 вересня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.