Справа № 720/1516/16-а
Суддя: Вівчар Г. А.
Дата ухвалення: 2016-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 720/1516/16-а
Провадження № 2-а/720/22/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.

за участю сторін по справі:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Новоселиця адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м. Чернівці Департаменту патрульної поліції,

- про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що постановою від 11 серпня 2016 року серії ПС2 №639985 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн..

Позивач вважає, що дана постанова є незаконною а дії Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є неправомірними оскільки не доведено його вину.

Крім того інспектором поліції не складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, що також є порушенням норм КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та суду додатково пояснив, що він не вважає себе винним за ч.2 ст.122 КУпАП, працівник поліції при його зупинки та винесені постанови не доведено його винуватість, йому не було розяснено права передбачені ст..268 КУпАП в повному обсязі, інспектор поліції під час складання постанови встановивши що він оспорює допущене порушення мав скласти протокол про адміністративне правопорушення, також вважає, що інспектор поліції не мав право в такому випадку розглянути дане правопорушення на місце а розглянути її за місцем знаходження органу поліції.

Інспектор поліції ОСОБА_2 позов не визнав суду додатково пояснив, що він діяв в межах встановлених законом прав та повноважень. Факт правопорушення ОСОБА_1 ПДР доказується визнанням своєї вини самим правопорушником та відеозаписом камерою яка була закріплена на його формений одяг. Вважає, що дані докази в достатній мірі доказують вину правопорушника. Також вважає, що відповідно до вимог ст..258 КУпАп він не був зобовязаний скласти адміністративний протокол.

Представник третьої особи ОСОБА_3 позов не визнав дав суду письмові заперечення на позов в яких посилається на те, що інспектор патрульної поліції діяв в рамках діючого законодавства. Відповідно до Інструкції про порядок оформлення адміністративних матеріалів працівником патрульної поліції, інспектор поліції правомірно розглянув адміністративне правопорушення на місце скоєння даного правопорушення. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Наданими сторонами доказами судом встановлено, що постановою від 11 серпня 2016 року серії ПС2 №639985 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП оскільки він керуючи автомобілем НОМЕР_1 11.08.2016 року о 01 годині 15 хвилин в м. Чернівці по вул..Хотинський 26 в темну пору доби не були ввімкнути фари ближнього світла.

Переглянувши в судовому засіданні запис відео фіксації наданий Інспектором патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 яка була закріплена у нього на формівному одязі судом встановлено, що відео фіксація містіть інформацію з моменту підходу інспектора поліції до автомобіля та словесну суперечку яка виникла між ОСОБА_1, його пасажиром та інспектором поліції щодо правопорушення, обставини самого порушення до зупинки транспортного засобу не зафіксовані.

Суд оцінюючи пояснення сторін та зазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та у безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів за принципом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатністю і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.251 КУпАП, Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього

руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими

документами.

Стаття 3 Конституції України зазначає, що Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 62 Конституції України, Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, 2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми дійшов висновку, що відповідачем не доказано належними та допустимими доказами факт адміністративного правопорушення зазначений у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності від 11 серпня 2016 року серії ПС2 №639985 про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки правопорушник не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а обовязок доказування його вини покладається на представника органу влади якій має діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, надавши докази на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Щодо зазначених позивачем підстав, що інспектор поліції не мав право розглянути адміністративну справу на місце та без оформлення адміністративного протоколу суд вважає, що Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185 3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється: 1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Статтею 122 КУпАП передбачено адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частина друга статті 276 КУпАП).

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, можуть розглядатися: 1) за місцем вчинення правопорушення; 2) за місцем обліку транспортних засобів; 3) за місцем проживання порушників.

Статтею 222 КУпАП визначено підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам внутрішніх справ (міліції).

Зокрема, в частині першій цієї статті за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП, розглядаються у судовому порядку та працівниками відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Отже, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється.

Тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Словосполучення "на місці вчинення правопорушення", яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення "за місцем вчинення правопорушення", вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.05.2015 N 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього Рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку, що під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються. А тому винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Отже з врахуванням того, що Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь суд вважає, що дії Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є протиправними а тому постанова від 11 серпня 2016 року серії ПС2 №639985 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, підлягає скасуванню.

Суд вважає, що пояснення Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 в частині того, що він особисто бачив обставину правопорушення є неналежним доказом оскільки, вони не підтверджуються іншими доказами які би мали достатній і взаємний зв'язок між собою та у їх сукупності доказували подію правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71 ч.3, 94, 99, 100, 102, 160-163 КАС України, ст.3,19,62 Конституції України, суд. -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора патрульної поліції 1-ї роти батальйону ПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Скасувати постанову від 11 серпня 2016 року серії ПС2 №639985 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржене в апеляційному порядку до Винницького апеляційного адміністративного суду через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Вівчар Г.А.