Справа № 22-а/0690/1447/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1447/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 18 червня 2009 року, -

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина, в якому просила визнати дії відповідача незаконними, стягнути недоплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 39710 грн. за період з 01.08.2005 року по 01.05.2009 року, та ст. 37 вказаного Закону в сумі 5773 грн. 40 коп. за період з 01.04.2008 року по 01.05.2009 року.

Постановою Олевського районного суду від 18 червня 2009 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПСЗН Олевської райдержадміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 та її неповнолітній дитині ОСОБА_1 1.1, коштів, не у відповідності до ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто з УПСЗН Олевської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 кошти, передбачені ст. 37 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 5279 грн. 20 коп. за період з 22.05.2008 року по 01.05.2009 року, ст. 39 вищевказаного Закону в сумі 10550 грн. 19 коп. за період з 01.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.03.2009 року.

Стягнуто з відповідача на користь держави 161 грн. 69 коп. судового збору на користь держави. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПСЗН Олевської райдержадміністрації, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати, та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, працює медичною сестрою педіатричного відділення Олевської ЦРЛ, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС /а.с. 5, 6, 7, 16, 17/. Позивачка отримує виплати за ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 9-15/.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 39 вищезазначеного Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних зарплат щомісяця.

Дія вищевказаних норм була зупинена на 2008 рік - Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення вищевказаного закону щодо зупинення дії ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії", №59498/00, пар. 35, ECHR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Van Duyn V. Home Office (Case 41 /74 van Duyn V. Home Office ); справа про принцип юридичної визначеності.

Проте, прийшовши до висновку про неправомірність дій УПСЗН Олевської райдержадміністрації щодо нарахування виплат, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено Законом та стягуючи з відповідача недоплачені кошти за період з 01.09.2005 року по 31.12.2005 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.03.2009 року, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Так, відповідач в запереченнях на позовну заяву наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом /а.с. 21- 22/. За таких обставин, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів за ст. 39 вищезгаданого Закону період з 01.08.2005 року по 21.05.2008 року. Посилання суду на те, що вказані виплати є складовою частиною заробітної плати є безпідставними.

З врахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання дій відповідача неправомірними та стягнення коштів за ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.08.2005 року по 21.05.2008 року, з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні вказаних вимог.

Крім того, ухвалюючи постанову про стягнення з відповідача певної суми коштів, суд не врахував наступне.

Відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності таких дій - зобов'язати провести нарахування /донарахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, не ухвалюючи при цьому рішення про визначення конкретного розміру виплат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зобов'язує відповідача донарахувати та виплатити на користь позивачки та її неповнолітньої дитини кошти, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 01.05.2009 року.

Судом першої інстанції також неправильно було вирішено питання щодо стягнення судового збору, оскільки з відповідача необхідно стягнути 6 грн. 80 коп. за дві вимоги немайнового характеру.

Постанову про визнання дій відповідача неправомірними залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 18 червня 2009 року скасувати частково та ухвалити нову постанову.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 поданого в

своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 1.1., до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.08.2005 року по 21.05.2008 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Олевської

райдержадміністрації Житомирської області донарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 року по 01.05.2009 року.

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 6 грн. 80 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: