Справа № 452/1056/16-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року Справа № 876/4950/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Попка Я.С.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Ханащак І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2016 року по справі № 452/1056/16-а за позовом ОСОБА_1 до Рудківської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Рудківської міської ради від 31.01.2008 року №14 «Про затвердження списку громадян, які подали заяви про виділення земельних ділянок для будівництва власного житла»; визнати протиправним та скасувати рішення Рудківської міської ради від 23.10.2015 року №20 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1»; визнати протиправним та скасувати рішення Рудківської міської ради від 23.10.2015 року №21 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2».

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2016 року провадження у справі закрито. Скасовано заходи забезпечення адміністративного позову за ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року, якою призупинено виконання рішення № 20 Рудківської міської ради VI скликання від 23.10.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, а також призупинити виконання рішення № 21 Рудківської міської ради VI скликання від 23.10.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Позивач не погодившись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на те, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки позов подано до органу місцевого самоврядування про його повноваження затверджувати рішення, треті особи вказані в оскаржуваних рішеннях не мають права власності або користування земельними ділянками, але питання про правомірність розгляду їх заяв про постановку на облік громадян, які потребують земельної ділянки, може бути порушено в ході розгляду даного позову.

В судовому засіданні позивача, представник позивача надали пояснення та підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечила проти них.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Судом встановлено, що рішенням Рудківської міської ради від 31.01.2008 року № 14 «Про затвердження списку громадян, які подали заяви на виділення земельних ділянок для будівництва власного будинку станом на 31.08.2008 року» було затверджено загальний список громадян, які подали заяви про бажання приватизувати земельну ділянку під будівництво житлового будинку і окремий список пільговиків із загального числа громадян на отримання земельних ділянок. Вказаним рішенням і затвердженим списком громадян Рудківська міська рада керувалась при прийнятті на черговій сесії 23.10.2015 року рішень № 20, 21 про надання згоди на розробку проекту землевідведення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Дані рішення позивач вважає протиправними і такими, що порушують його права.

Cуд першої інстанції ухвалою від 24 червня 2016 року закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Ухвала суду мотивована тим, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Вказує, що у даній справі спір фактично стосується не оскарження рішення органу місцевого самоврядування, пов'язаного з реалізацією компетенції такого органу у сфері управління, а права користування земельною ділянкою. Як визначив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2014 року у справі №21-544а14, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

За правилами частини першої статті 123 ЗК надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених статтею 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду).

Отже, висновок у справі, що розглядається, предметом якої є рішення міської ради про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, про те, що відповідач при його винесенні не здійснював владні управлінські функції, ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 січня 2016 року (справа №824/167/15-а).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слід скасувати в повному обcязі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями ч. 3 ст. 160, 195, 196, 199, п. 3, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 червня 2016 року - скасувати, а справу № 452/1056/16-а направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Я.С. Попко

Повний текст ухвали виготовлено 08 вересня 2016 року.