Справа № 727/4863/16-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4863/16-а
Провадження № 2-а/727/160/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Бурма А.С.

за участю:

відповідача Місько А.Я.

представника відповідача Замерзляк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_4 до інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько Антона Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №644823 від 14 червня 2016 року, - ВСТАНОВИВ:

В суд із позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_4 до відповідача інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №644823 від 14.06.2016 р.

Мотивує заявлені вимоги тим, що 14.06.2016 року, інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. було винесеною постанову у справі про адміністративне правопорушення, ПС2 №644823 від 14.06.2016 р., на підставі якої, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

Зазначає, що згідно постанови він, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Captiva», номерний знак: НОМЕР_2, 14.06.2016 року о 20.53 год., в м. Чернівці, на площі Театральній, керуючи транспортним засобом під часу руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руках, а саме: мобільним телефоном, порушивши п. 9.2 д ПДР України та під час перевірки документів, був відсутній поліс обов'язкового цивільного стархування наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «г» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2КпАП України.

Вважає, що вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 14.06.2016 року є незаконною і, такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства, а зазначені в ній обставини не відповідають дійсності, суперечать одна одній та не підтверджуються належними, допустимими доказами, що на його думку призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності і застосування до нього адміністративного стягнення, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню, при цьому, вказуючи, що згідно ст.276 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні ст.276 ч.1 КпАП України, за якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Вважає, що орган уповноважений законом розглядати справу про адміністративне правопорушення знаходиться за адресою: 58000, м.Чернівці вулиця Заводська, 22, де розташоване Управління патрульної поліції у м.Чернівці. Відповідач інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив його права та не дав можливості скористатися своїми правами передбаченим ст.268 КпАп України у повному обсязі, унеможливило виконання вимог ст.245 КпАП України щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Натомість відповідачем - інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. після висловлення звинувачень відразу було винесено постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а заявлене клопотання інспектором було фактично проігноровано, чим відповідач - інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, зокрема порядок встановлений ст.ст.278, 279 КпАП України.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього через канцелярію суду до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши додаткові пояснення, в яких зазначив, що його не поставили до відома про ведення відеофіксації, що є порушенням ст.32 Конституції України, норми якої не допускають збирання, використання інформації про особу без її згоди. Відповідно вимог 3.5 розділу 3, після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно, але в порушення даного пункту відеозапис безперервно не здійснювався та складався з декількох файлів.

Відповідач - інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, так як він діяв у відповідності до чинного законодавства та своїх посадових інструкцій, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Управління патрульної поліції в м. Чернівці - Замерзляк О.В. в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, так як інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. діяв у відповідності до чинного законодавства та своїх посадових інструкцій, посилаючись на те, що 14.06.2016 року о 20.53 год. патрулем, до складу якого входив інспектор роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядовий поліції Місько А.Я., під час патрулювання зафіксовано адміністративне правопорушення. Після чого було зупинено транспортний засіб, відповідач підійшов до водія та належним чином представився водію, проінформував його про порушення Правил дорожнього руху України та попросив пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач всі документи пред'явив на вимогу відповідача крім поліса обов'язкового страхування. Відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. та надано позивачу для ознайомлення, роз'яснивши позивачу його права як громадянина України, в чому останній розписався. Крім того, главою 19 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст.ст.122, 126 КпАп України, посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. Стаття 33 КпАП України передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. У відповідності до ст.258, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Просив відмовити в задоволенні адміністративного позову позивача в повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача Місько А.Я., представника відповідача Управління патрульної поліції в м. Чернівці - Замерзляк О.В., вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом належними доказами по справі встановлено, що 14.06.2016 року, інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 №644823 від 14.06.2016 р., на підставі якої, позивача ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2 КпАП України та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425, 00 грн. (а.с.6).

З постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ПС2 №644823 від 14.06.2016 р. вбачається, що ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Captiva», номерний знак: НОМЕР_2, 14.06.2016 року о 20.53 год., в м. Чернівці, на площі Театральній, під часу руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руках, а саме: мобільним телефоном, порушивши п. 9.2 д ПДР України та під час перевірки документів, був відсутній поліс обов'язкового цивільного страхування наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «г» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2КпАП України (а.с.6).

Згідно постанови про адміністративне правопорушення Серії ПС2 №644823 від 14.06.2016 р. в графі наведеної постанови, підпис ОСОБА_4 відсутній про роз'яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та відсутній підпис в постанові і відносно роз'яснення позивачу про порядок і строки оскарження постанови згідно ст.ст. 287-289 КУпАп (а.с.6).

У відповідності до копії паспорта Серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно з п.п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 р. №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'зку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). На вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст.9 ч. 1 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У відповідності до вимог ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є достатні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. Верховний Суд України акцентував увагу на тому, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КпАП України. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення (п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення в транспорті»).

Відповідні висновки відповідача щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними, оскільки представником відповідача не було надано суду доказів того, що позивачем було порушено ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2 КпАП України, як зазначено в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №644823 від 14.06.2016 р., позивач вимоги інспектора патрульної поліції щодо пред'явлення документів посвідчення водія та документів на транспортний засіб виконав, показавши дані документи інспектору роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я., тому вчинення адміністративного правопорушення є безпідставним та таким що не відповідає дійсності.

Крім того не знайшли свого підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, відповідно до якої порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, оскільки судом встановлено, що позивач розмовляв по мобільному телефоні знаходячись в припаркованому автомобілі.

Також не знайшли свого підтвердження факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, яке передбаченого ст. 126 ч.1 КпАП України, згідно якого керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), оскільки крім посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, позивачем було також пред'явлено поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст.287 ч.1 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Як передбачено ст.288 ч.1 п.3 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими КпАП України. Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КпАП України, факт вчинення адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність чи відсутність вказаних обставин. Такі дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху України дано визначення поняття «водій», а саме: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно вимог передбачених ст.258 ч.1, ч.2 КпАП України, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну Поліцію» від 02.07.2015 року, розділ ХІ пункт 18, до 31 грудня 2016 року поліції дозволяється використання службових посвідчень, бланків, печаток, штампів, логотипів та емблем міліції та МВС України.

У відповідності до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

Згідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.24 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, згідно ст.9 ч.1 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.69 ч.ч. 1, 2 КАС України, - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів; докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Так, як позивачем в судовому засіданні не було надано достатньо доказів, на підтвердження позовної вимоги, які б підтвердили протиправність дії інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 на місці зупинки транспортного засобу 14.06.2016 року за адресою площа Центральна, 3 в м. Чернівці, то суд приходить до висновку, що у задоволені позову, в частині визнання протиправними дії інспектора роти №1 батальйону УПП в м.Чернівці рядового поліції Місько А.Я. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 на місці зупинки транспортного засобу 14.06.2016 року за адресою площа Центральна, 3 в м.Чернівці, необхідно відмовити.

З огляду на встановлені обставини та правові положення, суд, дослідивши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні обставин справи, досліджених доказів, та доводів сторін, в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що дії відповідача інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці рядового поліції Місько А.Я. по складанню постанови про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_4 за ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2 КпАП України є неправомірними та з урахуванням доводів позивача, доказів відповідача, які не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що вина позивача ОСОБА_4 в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2 КпАП України 14.06.2016 року о 20.53 год. не доведена належними доказами, тому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є не обгрунтованою та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст. 1, 7, 9, 126, 251, 256, 258, 268, 280, 287, 288 КпАП України, ст.ст.11, 18, 71 ч.2, 86, 99, 158-163, 167 КАС України, - ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання протиправними дій інспектора роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці, рядового поліції Місько Антона Ярославовича та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 644823 від 14.06.2016 року, винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в м. Чернівці, рядовим поліції Місько Антоном Ярославовичем про притягнення ОСОБА_4 за скоєння адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122 ч. 2, 126 ч. 2, 36 ч.2 КпАП України з застосуванням до останнього адміністративного стягнення у вигляді 425,00 грн. та провадження по справі закрити.

В решті частині заявлених вимог - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.