Справа № 813/1157/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року № 813/1157/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Хоми О.П., судді Кравців О.Р., судді Кузан Р.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Львівського апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (далі- позивачі) звернулись з позовом до Львівського апеляційного адміністративного суду (далі -ЛААС, відповідач -1), Державної судової адміністрації України (далі- ДСА, відповідач - 2) з вимогами зобов'язати відповідачів здійснити їм перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року включно у розмірах, визначених абз.2 ч.1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", та виплатити її в повному обсязі, з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підпунктом 59 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 1697-VII "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, частину 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абз. 2, згідно з яким розмір посадового окладу позивачів встановлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, помноженому на коефіцієнт 1,3. Підпунктом 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Вказані норми також кореспондуються зі ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд").Однак посадовий оклад протягом оскаржуваного позивачами періоду безпосереднім роботодавцем не виплачувався у необхідному розмірі, а лише у розмірі мінімальної заробітної плати станом на 1 січня, передбаченої Законами "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік", а саме 1218,00 грн., що вплинуло на розмір заробітної плати позивачів, оскільки розмір премій та надбавок, що нараховуються виходячи з розміру посадового окладу, відповідно також був меншим. Не виплата позивачам посадового окладу за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року у розмірі відповідно до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014 року), а також за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року у розмірі відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд"), грубо порушує їх конституційні права.

Позивачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи без участі позивачів.

Відповідач-1 - ЛААС, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, в запереченнях проти адміністративного позову просить розглядати справу за його відсутності. В своїх запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з огляду на те, що при нарахуванні та виплаті позивачам заробітної плати в період з 26.10.2014 року по 31.12.2015 року відповідач діяв з дотриманням вимог законів та Конституції України, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для здійснення перерахунку та виплати заробітної плати позивачу за вказаний період. Просив узяти до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 12.07.2016 року у справі № 820/4648/16, від 13.07.2016 року у справі № 820/3372/15 та від 13.07.2016 року у справі №820/4653/15.

Відповідач-2 - ДСА України, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, свого відношення до позову не висловив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини справи та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для прийняття рішення в порядку письмового провадження.

Судом встановлено наступні фактичні обставини.

ОСОБА_3 працює на посаді помічника судді в Львівському апеляційному адміністративному суді з 05 серпня 2014 року по теперішній час; 15.11.2014 ОСОБА_3присвоєно 11 ранг державного службовця п'ятої категорії посад, що підтверджується довідкою № 02-42/16 від 17.02.2016 (а.с.12).

ОСОБА_2 працює в Львівському апеляційному адміністративному суді з 03 грудня 2008 року по теперішній час; 01.11.2012 переведений на посаду помічника судді цього ж суду; 03.03.2013 ОСОБА_2 присвоєно 9 ранг державного службовця п'ятої категорії посад; 03.12.2013 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 15 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою № 02-28/16 від 17.02.2016 (а.с.20).

ОСОБА_1 працює в Львівському апеляційному адміністративному суді з 03 вересня 2007 року по теперішній час; 08.12.2011 переведена на посаду помічника судді цього ж суду; 16.04.2014 ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця п'ятої категорії посад; 03.09.2012 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 15 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою № 02-29/16 від 17.02.2016 (а.с.24).

ОСОБА_4 працює в Львівському апеляційному адміністративному суді з 02 квітня 2007 року по теперішній час; 12.02.2008 переведенана посаду помічника судді цього ж суду; 12.02.2012 ОСОБА_4 присвоєно 9 ранг державного службовця п'ятої категорії посад; 03.11.2015 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 20 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою № 02-74/16 від 18.02.2016 (а.с.28).

ОСОБА_8 працює в Львівському апеляційному адміністративному суді з 03 грудня 2008 року по теперішній час; 01.03.2013 переведена на посаду помічника судді цього ж суду; 19.06.2014 ОСОБА_8 присвоєно 10 ранг державного службовця п'ятої категорії посад. 03.12.2013 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 15 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою № 02-78/16 від 18.02.2016 (а.с.38).

ОСОБА_5 працює в Львівському апеляційному адміністративному суді з 04 липня 2012 року по теперішній час; 30.12.2013 переведена на посаду помічника судді цього ж суду; 30.12.2015 року ОСОБА_5 присвоєно 10 ранг державного службовця п'ятої категорії посад; 04.07.2015 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 10 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою № 02-41/16 від 17.02.2016 (а.с.40).

ОСОБА_7 працює на посаді помічника судді в Львівському апеляційному адміністративному суді з 21 травня 2012 року по теперішній час; 21.08.2014 року ОСОБА_7, присвоєно 10 ранг державного службовця п'ятої категорії посад; 21.05.2015 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 10 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою № 02-84/16 від 18.02.2016 року (а.с.44).

Відповідно до розрахункових листів за 2014 та 2015 роки посадовий оклад позивачів з січня 2014 року по серпень 2015 року складав 1 218 грн, виходячи з якого позивачам у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії.

При вирішення спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (далі -Закон № 1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), якими, зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом №2453-VI.

З 28 березня 2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VІІІ (далі - Закон № 192-VIII) затверджено нову редакцію Закону №2453-VI, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VIII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону №108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК України) (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі - постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, відповідачі як розпорядники бюджетних коштів не мали правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 12.07.2016 (№21-1726а16) та від 13.07.2016 по справі №820/4653/16.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом не беруться до уваги покликання позивача на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 22.05.2013 року (номер рішення у ЄДРСР 31701325), а також на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України", оскільки такі рішення прийняті за наслідками вирішення спорів у правовідносинах з іншим нормативно-правовим регулюванням, яке визначає права та обов'язки їх учасників, та не містять висновків щодо правильного застосування положень статті 144 Закону № 2453-VІ, статті 147 цього Закону у редакції з 28.03.2015 року та постанови Кабінету Міністрів України № 268 у спорах щодо розмірів посадових окладів працівників апарату суду у спірний період.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку діям відповідачів по нарахуванню та виплаті позивачам заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року та з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року включно, суд дійшов висновку, що такі вчинені відповідачами з урахуванням вимог чинного законодавства України і з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини та оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд дійшов переконання, що відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, тому позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивачів звільнено від сплати судового збору за звернення до суду, такий фактично не сплачувався, доказів на підтвердження інших судових витрат не надано, тому підстав для вирішення питання про судові витрати відповідно до положень статті 94 КАС України немає.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя ( п і д п и с ) Хома О.П.

Суддя ( п і д п и с ) Кравців О.Р.

Суддя ( п і д п и с ) Кузан Р.І.

Помічник судді Павліченко Ю.В.