Справа № 592/831/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 р. Справа № 592/831/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2016р. по справі № 592/831/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати акт перевірки, протокол № 599 від 16.12.2015 року, припис № 599/1 від 16.12.2015 року, постанову про адміністративне правопорушення від 30.12.2015р. головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч.5 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 4250 грн.

Також позивач просив поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Ковпаківським районним судом м. Суми за результатами розгляду справи ухвалено постанову від 17.06.2016 року, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено строк звернення до суду з адміністративним позовом. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2016р., позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 16 грудня 2016 р. відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 533, головним інспектором будівельного нагляду державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області Бондарковим В. І. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1.

Результати перевірки оформлені актом № 599 від 16.12.2015 року (а.с. 15).

У висновках вказаного акту перевірки контролюючим органом відображено висновок про порушення позивачем приписів: п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" а саме: Замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється па підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; ч. 4 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме: будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" ( 3038-17 ).

З дослідженого акту перевірки слідує, що фактичною підставою для наведених висновків відповідача, слугувало відображене в акті судження контролюючого органу про те, що при огляді приміщення під гараж, майстерню, кухню по АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.05.2002 АЕК № 649719 власником якого є гр. ОСОБА_1, земельна ділянка площею 910 м2. крім того надлишок 658 м2, якою користуються продавці на підставі рішення Сумської міської ради від 09.10.1951 № 1431 (документа право власності або користування земельною ділянкою для перевірки не надано) та вивчення документації, яка надана для перевірки з'ясовано, що розміщення будівель не відповідають кресленням технічного паспорту розробленого "Сумським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації" від 29.05.2003 року, інвентаризаційна справа № 8198. Фактично, з наданих пояснень гр. ОСОБА_1 у 2015 році самочинно, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого у відповідності до чинного законодавства, будівельного паспорту або проектної документації розробленої згідно законодавства та з порушенням пункту 3.25а* ДБН 360-92 ** у якому вказано: Відстань між житловими будинками та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. виконано будівництво приміщення під гараж, майстерню, кухню на стрічковому фундаменті з використанням металопрофілю, дощок, утеплювача та інших будівельних матеріалів орієнтовною площею 12x5,5м (з пояснень заявника гр. ОСОБА_3 на межі земельної ділянки). На час перевірки будівельні роботи не завершено. Межі земельної ділянки не винесено на місцевості, межеві знаки відсутні.

Враховуючи вищезазначене, перевіряючий дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 самовільно виконані будівельні роботи, чим порушено ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі вищевказаного акту перевірки 16.12.2015 р. головним інспектором будівельного нагляду державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області Бондарковим В. І. відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку № 553 винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким висунуто вимогу зупинити виконання будь-яких будівельних робіт терміново (а.с. 53).

Також 16.12.2016 р. головним інспектором будівельного нагляду державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області Бондарковим В. І. складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, яким призначено розгляд справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 30.12.2015 р. о 10:00 год. в приміщенні Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області (а.с. 16-17).

За результатами розгляду матеріалів про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (акт перевірки, припис), 30.12.2016 р. головним інспектором будівельного нагляду державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області Бондарковим В. І. винесено постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено штраф в розмірі 4250 грн. (а.с. 18).

Позивач, не погоджуючись із актом, протоколом, приписом та постановою відповідача, звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірних правових актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 195 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Щодо позовних вимог в частині скасування акту перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, під актом державного чи іншого органу, яке може бути оскаржене до суду, слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який безпосередньо породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Відповідно до пунктів 1, 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Колегія суддів зазначає, що акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 КАС України.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що правові наслідки для позивача можуть створювати лише рішення контролюючого органу, прийняті на підставі такого акту, а тому вимога позивача щодо скасування акту перевірки задоволенню не підлягає, оскільки цей документ не порушує його прав.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10 вересня 2013 року (справа № 21-237а13).

Щодо позовних вимог в частині скасування припису, протоколу та постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Так, пунктами 9, 10 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244, передбачено, що про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль, складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з п.17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ч.3 ст.41 Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом першим пункту 4 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів, або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання таких робіт, а також наведення недостовірних даних у зазначеній декларації.

Відповідно до абз.7 ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства (далі - декларація) це документ, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства.

У такий спосіб суб'єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання документа дозвільного характеру.

Форма та порядок повідомлення державного адміністратора або відповідного дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 статті 4 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що суб'єкт господарювання має право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі подання декларації без отримання документа дозвільного характеру, за винятком тих видів господарської діяльності, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1, 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, державними стандартами і правилами, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підготовчі роботи з винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень замовник здійснює на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання підготовчих робіт.

Згідно з пунктом 8 Порядку виконання підготовчих робіт, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 466, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2.

Пунктом 9 Порядку виконання будівельних робіт, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 N 466, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2.

Суттю декларативного принципу є подання документу, що надається до відповідного державного органу, із зазначенням відомостей, на підставі яких він виконує певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності, що належать до його компетенції.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частинами четвертою та п'ятою статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи, затвердження проектної документації, виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

За приписами статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Статтею 36 цього Закону передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Виготовлення та затвердження проектної документації врегульовано статтями 7, 9, 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" та статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкта і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти, залежно від категорії об'єкта будівництва, відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України "Про архітектурну діяльність", отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27,30 вказаного Закону.

У відповідності з частиною 2 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Вирішуючи спір, суд враховує, що доводи позивача, які зводяться до тверджень про сумнівність висновків перевіряючого, жодним чином не впливають на встановлені в ході перевірок порушення, які полягають у здійсненні робіт без дозвільної документації.

В даному випадку, незалежно від категорії складності (що не є предметом спору) в межах І-ІІІ категорій, відповідним будівельним роботам повинна була передувати реєстрація Декларації про початок виконання будівельних робіт (Додаток 2 до Порядку виконання будівельних робіт № 466).

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, свідчить про обґрунтованість висновків перевіряючого, відображених у акті перевірки від 16.12.2015 р. щодо недотримання вимог ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 96 КУпАП.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких фактичних даних, які б підтвердили ту суттєву обставину, що відображені в актах перевірок порушення ОСОБА_1 правил чинного законодавства не відповідають дійсності.

У першу чергу, це підтверджується матеріалами самих перевірок, у т.ч. фотофіксацією, в яких з боку підконтрольного суб'єкта жодних заперечень проти допущених правопорушень не зроблено.

При цьому, жодного доказу на підтвердження своїх доводів позивачем не надано, а з поданих відповідачем - суб'єктом владних повноважень матеріалів перевірок навпаки вбачається дійсна наявність порушень законодавства у сфері регулювання містобудівної діяльності.

Також колегія суддів враховує, що за умови встановлення порушень суб'єкт містобудування повинен нести відповідальність, і процедурні порушення суб'єктом контролю не свідчать про відсутність порушення законодавства та не звільняють особу від відповідальності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в частині скасування акту перевірки, протоколу, № 599 від 16.12.2015 року, припису №599/1 від 16.12.2015 р. та постанови від 30.12.2015 року задоволенню не підлягають.

Щодо строків звернення позивача до суду з даним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена 30.12.2015 року.

Адміністративний позов поданий до суду 26.01.2016 року, тобто з пропущенням встановленого законом строку на оскарження постанови.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на звернення до суду, позивач зазначив, що 05.01.2016 р. до Сумського окружного адміністративного він направив адміністративний позов про оскарження акту перевірки, протоколу, припису та постанови Управління державною архітектурно - будівельної інспекції у Сумській області б/н від 30.12.2015 р. про адміністративне правопорушення. Однак, 06.01.2016 р. Сумський окружним адміністративним судом ухвалено рішення про повернення, у зв'язку з порушення підсудності справ даної категорії.

З канцелярії Сумського окружного адміністративного суду, адміністративний позов з пакетом документів позивач отримав лише 25.01.2016 р., тому вважає, що пропущений строк звернення до суду із зазначеним позовом є поважним.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пропустив строк на звернення до суду з поважних причин.

Проте, суд першої інстанції, вказуючи в резолютивній частині постанови про часткове задоволення позовних вимог та поновлюючи строк на звернення до суду, допустив порушення норм процесуального права.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стаття 289 КУпАП України передбачає особливості провадження у справах з приводу оскарження постанов про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів якої скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені у ст. 100 КАС України. Так, ч. 1 вказаної статті передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

В свою чергу, відповідно до приписів ст. 102 КАС України Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання. Ухвала суду про відмову в поновленні чи продовженні пропущеного процесуального строку може бути оскаржена особами, які беруть участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що строк на звернення до суду не може бути поновлений та/або продовжений, а в силу приписів ч. 1 ст. 100 КАС України- можуть бути визнані поважними або неповажними причини пропуску строку на звернення до суду.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що клопотання про поновлення строку не є позовною вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі вище викладеного, та з урахуванням положень ст. 201 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.06.2016р. по справі № 592/831/16-а - змінити, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:

«Визнати причини пропуску строку на звернення до суду ОСОБА_1 поважними.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Сумській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06.09.2016 р.