Справа № 2а-1870/8917/12
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 р.Справа № 2а-1870/8917/12
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудки О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2016р. по справі № 2а-1870/8917/12

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Шосткінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Глухівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив: скасувати податкові повідомлення - рішення Глухівської ОДПІ Сумської області від 29.03.2012р. №, № та від 20.07.2012 р. № .

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні", Податкового кодексу України, КАС України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного судувід 25.08.2016 р. замінено відповідача по справі Глухівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Сумській області правонаступником Шосткінською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Сумській області.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивачем надано клопотання про розгляд справи за його відсутності, оскільки за станом здоров'я він не може бути присутній у кожному судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 20.02.2012 р. Глухівською ОДПІ на підставі наказу № 98 від 09.02.2012 р. та направлення № 79 від 20.02.2012 р. (а.с. 88, 90) проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2011 р., за результатами якої складено акт № 61/171/НОМЕР_3 (а.с.8-33).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем ст. 1 та ст. 5 Указу Президента України від 03.07.1998 р. за № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", ст. 13, ст.14 Декрету КМУ від 26.12.1992 р. № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за період, що перевірявся на суму 32 802,75 грн., в тому числі по періодах: 3 кв. 2009 р. - 2 873,26 грн., 4 кв. 2009 р. - 2 242,53 грн. 1 кв. 2010 р. - 5586,98 грн., 2 кв. 2010 р. - 4758,61 грн., 3 кв. 2010 р. - 3511,36 грн., 4 кв. - 3222,85 грн., 1 кв. 2011 р. - 3344 грн., 2 кв. 2011 р. - 2804,20 грн., 3 кв. 2011 р. - 4 06566 грн., 4 кв. 2011 р. - 393,29 грн. Також встановлено порушення вимог пп. "б" п.2.1, пп.2.3.1, п.2.3 ст.2, п.9.4 ст.9, п.4.1 ст.4, пп.3.1 п.3.1 ст.3, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7, п. 6.1 ст.6, пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", пп. 167.1 ст.167, п.п.183.1, 183.2, 183.10 ст.183 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 399 134 грн., у тому числі за жовтень 2009 р. - 14249 грн., за листопад 2009 р. - 12715 грн., за грудень 2009 р. - 11899 грн., січень 2010 р. - 12281 грн., лютий 2010 р. - 10171 грн., березень 2010 р. - 13022 грн., квітень 2010 р. - 15198 грн., травень 2010 р. - 17240 грн., червень 2010 р. - 16278 грн., липень 2010 р. - 18013 грн., серпень 2010 р. - 17946 грн., вересень 2010 р. - 17481 грн., жовтень 2010 р. - 15693 грн., листопад 2010 р. - 15903 грн., грудень 2010 р. - 9975 грн., січень 2011 р. - 15101 грн., лютий 2011 р. - 12 215 грн., березень 2011 р. - 16685 грн., квітень 2011 р. - 16768 грн., травень 2011 р.- 16952 грн., червень 2011 р. - 16331 грн., липень 2011 р. - 15173 грн., серпень 2011 р. - 17903 грн., вересень 2011 р. - 13823 грн., жовтень 2011 р. - 15375 грн., листопад 2011 р. - 12821 грн., грудень 2011 р. - 12014 грн.

На підставі акту перевірки, 29.03.2012р. Глухівською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 33918,49 грн., у тому числі: основний платіж 32802,75 грн., штрафні (фінансові) санкції 1115,74 грн., та № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 475427,83 грн., у тому числі: основний платіж 399134 грн., штрафні (фінансові) санкції 76293,83 грн.

За результатами розгляду скарги позивача на податкові повідомлення-рішення, ДПС у Сумській області прийняла рішення № від 20.07.2012 р., яким збільшено суму податку на додану вартість на 40 грн., визначену у податковому повідомленні - рішенні № від 29.03.2012 р. (а.с.40-42).

Позивач не погодився із вищезазначеними податковими-повідомленнями рішеннями та оскаржив їх до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 29.03.2012р. №, № та від 20.07.2012р. № прийняті відповідачем відповідно до норм чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п. 1 Указу Президента України від 03.07.1998 р. за № 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб'єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень; юридичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. гривень. Середньооблікова чисельність працюючих для суб'єктів малого підприємництва визначається за методикою, затвердженою органами статистики, з урахуванням усіх його працівників, у тому числі тих, що працюють за договорами та за сумісництвом, а також працівників представництв, філіалів, відділень та інших відособлених підрозділів. Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Суб'єкти підприємницької діяльності - юридичні особи, які перейшли на спрощену систему оподаткування за єдиним податком, не мають права застосовувати інший спосіб розрахунків за відвантажену продукцію крім готівкового та безготівкового розрахунків коштами. У разі здійснення операції з продажу основних фондів виручкою від реалізації вважається різниця між сумою, отриманою від реалізації цих фондів, та їх залишковою вартістю на момент продажу.

Пунктом 5 Указу передбачено, що у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу). Суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Згідно пп. "б" п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про податок на додану вартість" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (в подальшому закон про ПДВ), платником податку є будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону про ПДВ визначено, що особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

За приписами п. 9.4. ст. 9 Закону про ПДВ якщо особа, на яку не поширюється дія пункту 2.3 статті 2 цього Закону, як платник податку, вважає за доцільне добровільно зареєструватися платником податку і відповідає вимогам підпункту 2.2 статті 2 цього Закону, така реєстрація провадиться за її заявою. Якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону про ПДВ, об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України, у тому числі операції з: передачі права власності на об'єкт застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця; передачі об'єкта фінансового лізингу в розпорядження лізингоотримувача; поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів автомобільним транспортом, а також міжнародних відправлень будь-яким видом транспорту на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту їх митного оформлення, а також від пункту їх митного оформлення до пункту призначення (доставки) на митній території України; поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів (крім міжнародних відправлень) будь-яким видом транспорту (крім автомобільного) на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту проведення прикордонного контролю з їх випуску за межі державного кордону України, а також від пункту прикордонного контролю з їх впуску у межі державного кордону України до пункту їх призначення (доставки) на митній території України; в інших випадках, визначених цим Законом.

Згідно п.п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків. Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування. Встановлені у абзацах першому та другому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2 - 167.4 цієї статті.

Пунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 183 ПК України, будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу. Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі виписок з банківського рахунку, реєстрів щодо виплаченої готівки ТОВ "Сумиоблавтотранс" встановлено, що сума виручки отримана ОСОБА_1 становить: за 2009 рік 826841,56 грн., за 2010 рік 895998,66 грн., за 1-3 квартали 2011 року 704504,63 грн., за 4 квартал 2011 року 201050,80 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини підтверджуються відомостями про суми виплаченого доходу фізичній особі - підприємцю (а.с.92-106), копіями актів звірки розрахунків на 01.07.2010 р. № 865, на 01.10.2010 р. № 1135, на 01.01.2011 р., на 01.01.2012 р. (а.с.107 -110).

Як вбачається з матеріалів справи, гідно поданої звітності, доходи від підприємницької діяльності ОСОБА_1 становлять: 2009 рік - 445873 грн., 2010 рік - 485100 грн., 01.01.11- 30.09.11 - 480207грн. (спрощена система оподаткування) та 184032грн. (загальна система оподаткування).

Протк, позивачем було перевищено граничний розмір виручки в 500 тис. грн. в 3 кварталі 2009 року одержавши дохід у розмірі 632525,01 грн., а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем втрачено право перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Таким чином, починаючи з 4 кварталу 2009 року ФОП ОСОБА_1 повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, а з суми перевищення 500 тис. грн. за 3 квартал 2009 року сплатити податок з доходів фізичних осіб з врахуванням документально підтверджених витрат.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи факт перевищення граничного розміру виручки в 3 кварталі 2009 року ФОП ОСОБА_1 повинен був зареєструватися платником ПДВ з 01.10.2009 року згідно пп.«б» п.2.1., пп.2.3.1. п.2.3. ст.2 Закон про ПДВ, п.п. 183.1, 183.2, 183.10 ст.183 Податкового кодексу України, і перебувати платником ПДВ з 01.10.2009 року по 31.12.2011 року, а з врахуванням п.9.4. ст.9 Закону про ПДВ, якщо обсяг оподатковуваних операцій суб'єкта господарювання протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 Закону про ПДВ (300 тис.грн.) не більше ніж у два рази, то така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає заяву про намір (бажання) зареєструватися платником ПДВ у передбачених випадках та у встановлені строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Отже, граничною датою здійснення операції, яка зумовила перевищення розміру виручки визначеної Указом, та виник обов'язок зареєструватися платником ПДВ згідно Закону про ПДВ є 30.09.2009 року (останній день 3 кварталу 2009 року).

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та звітності з 4 кварталу 2009 року та не зареєструвався платником ПДВ, як це передбачено чинним законодавством. Тому, відповідно до п.п. 9.4 ст. 9 Закону про ПДВ та п.183.10 ст.183 Податкового кодексу України, починаючи з вказаного періоду, йому були визначені податкові зобов'язання по податку на додану вартість без права нарахування податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи той факт, що платником було перевищено граничний обсяг виручки в 2009 році, 2010 рік він зобов'язаний був перебувати на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Судовим розглядом встановлено, що у 2010 році ФОП ОСОБА_1 також перевищив граничний обсяг виручки в 500 тис.грн., який давав би йому право перебувати на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності в 2011 році.

Також судовим розглядом встановлено, що Глухівською ОДПІ були видані свідоцтва платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 на 2010 рік та на 2011 рік згідно заяв платника, в яких він відобразив занижені доходи за 2009 рік та 2010 рік. Проте, встановити відповідачем реальні доходи підприємця та зробити висновок про правомірність перебування ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності стало можливим тільки при проведенні документальної перевірки, яка була проведена Глухівською ОДПІ.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 29.03.2012р. №, № та від 20.07.2012р. № , оскільки ці податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем відповідно до вимог податкового законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 р. р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10.05.2016р. по справі № 2а-1870/8917/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 05.09.2016 р.