Справа № 2-а-3129/09/0770
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 р. Справа № 876/10316/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Рахівське лісове дослідне господарство" до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Рахівське лісове дослідне господарство" звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування пункту 6 вимоги № 07-07-6-14/2615 від 11.06.2009 року "Про усунення недоліків та порушень, виявлених ревізією фінансово-господарської діяльності".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вилучення земельних ділянок у ДП "Рахівське лісове дослідне господарство", в мехаж території Говерлянського лісництва здійснене без порушення вимог земельного законодавства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року задоволено позовні вимоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що вилучення земельних ділянок загальною площею 5,4 га у ДП "Рахівське лісове дослідне господарство", в межах території Говерлянського лісництва здійснено з порушенням вимог ч.9 ст.149 ЗК України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились з невідомих суду причин, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

За правилами частини першої ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що КРУ в Закарпатській області (правонаступником якого є ДФІ в Закарпатській області) проведено ревізію фінансово - господарської діяльності ДП "Рахівське лісове дослідне господарство" за період II півріччя 2007 року та 2008 рік. В результаті даної перевірки виявлено порушення, про що складено 18.05.2009 р. акт за № 07-07/21.

Листом КРУ в Закарпатській області від 11 червня 2009 року за № 07-07-6-14/2615 направлено ДП "Рахівське лісове дослідне господарство" вимогу про усунення недоліків та порушень, виявлених ревізією фінансово - господарської діяльності, в тому числі п. 6 вимоги, оскарження якої є предметом даного адміністративного позову, а саме: переглянути листи лісгоспу про надання згоди на вилучення земельних ділянок площею 5,4 га та звернутися з листами до Рахівської РДА щодо відмінення рішення від 19.07.2007 року № 328, згідно якого із постійного користування ДП "Рахівське ДЛГ" вилучено земельні лісові ділянки площею 5,4 га та передано останні в землі запасу Лугівській сільській раді Рахівського району.

Підставою для викладення контролюючим органом у п.6 оскаржуваної вимоги порушень послужило розпорядження голови Рахівської районної державної адміністрації від 19 липня 2007 року № 328 про припинення права постійного користування земельними ділянками загальною площею 5,4 га, які знаходяться в постійному користуванні у ДП "Рахівське лісове дослідне господарство", в мехаж території Говерлянського лісництва - 0,80 га (квартал 18, виділ 41), 0,90 га (квартал 18, виділ 44), 0,60 га (квартал 21, виділ 19), 0,90 га (квартал 21, виділ 17), 0,60 га (квартал 14, виділ 12), 0,70 га (квартал 14, виділ 9), 0,90га (квартал 23, виділ 8).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про контрольно-ревізійну службу в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування, яке відповідно до частини 5 статті 2 цього Закону здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Згідно з п. 3 ст. 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні", головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право: залучати на договірних засадах кваліфікованих фахівців відповідних міністерств, державних комітетів, інших органів державної виконавчої влади, державних фондів, підприємств, установ і організацій для проведення контрольних обмірів будівельних, монтажних, ремонтних та інших робіт, контрольних запусків сировини і матеріалів у виробництво, контрольних аналізів сировини, матеріалів і готової продукції, інших перевірок з оплатою за рахунок спеціально передбачених на цю мету коштів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та залучати до проведення ревізії кваліфікованих фахівців.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч. 2 ст. 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Повноваження державних адміністрацій з питань земельних і лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації», земельним та лісовим законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 32 ЛК України від 21.01.1994, № 3852-XII " (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними;

Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені ст. 27 ЛК України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як гектар, що перебувають у державній власності.

Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до ч. 1 цієї статті в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Аналогічне положення міститься й у ст. 20 ЗК України.

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 ЗК України, відповідно до ч. 7 якої Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених ст.ст. 149, 150 цього Кодексу.

У зазначених статтях йдеться про порядок вилучення певних земельних ділянок.

Згідно із ч. 5 ст. 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених чч. 5-8 цієї статті, та у випадках, визначених ст. 150 цього Кодексу

Судом установлено, що спірні земельні ділянки є землями лісового фонду, перебували в державній власності до прийняття оскаржуваного розпорядження і їх передачі Лугівській сільській раді Рахівського району.

Зважаючи на те, що розпорядженням голови районної державної адміністрації вилучено земельні ділянки лісового призначення за площею 5,4 га, які знаходяться в мехаж території Говерлянського лісництва, змінено їх цільове призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передано у власність Лугівській сільській раді Рахівського району, то необхідно з'ясувати чи не спрямований правовий акт голови Рахівської районної державної адміністрації за №328 від 19.07.2007 року на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищила 1 га, та у зв'язку з цим чи не свідчить це про перевищення ним повноважень, встановлених законодавством.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ДП "Рахівське лісове дослідне господарство", дослідив вказані обставини та встановив, що кожна з 7 земельних ділянок, право користування на яку підприємству припинено має своє конкретне місце розташування і є незалежною від інших земельних ділянок, які вилучалися, оскільки знаходяться в різних кварталах та виділах і такі не є суміжними, а отже не входять до єдиного масиву площею, понад 1 га.

Наведена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17.04.2013 р. за №6-28цс13.

Сторона апелянта в судовому засіданні наведених доводів позивача жодними доказами не спростувала та не заперечила їх.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в апеляційній скарзі доводи є несуттєвими та викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.09.2014 року у справі №2а-3129/09/0770 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текс виготовлено 06.09.2016р.