Справа № 22а-16098/11
Суддя: Бондаревська С. М.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бондаревської С.М.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційн скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду Україні Кобеляцькому районі Полтавської області про відновлення пропущеного строку звернення до суду зобовязання нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пег за віком та забезпечення її виплати,-

ВСТАНОВИЛА:

Рігиенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2010 року поз ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому райс Полтавської області про відновлення пропущеного строку звернення до суду та зобовязан нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком забезпечення її виплати - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцької районі Полтавської області.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавою області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на ЗО мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону Україї «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за пері' з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, врахувавши раніше проведені виплати.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі УПФУ в Кобеляцькому районі Полтавської області просить вив вказане рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволен позовних вимог, посилаючись на неврегульованість на законодавчому рівні порядку виплаг допомоги особам, які мають статус «дитина війни», прийняття оскаржуваного рішення з порушення норм бюджетного законодавства України, приписів ст.28 Закону України „Про загальнообовязкої державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляцій скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстант правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням нор матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції, позивач має стат) дитини війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право г отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальні пенсії за віком.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з топ що у 2009 році до часу прийняття рішення положення ст.6 Закону України «Про соціальний захис дітей війни» мають законну силу та не були змінені чи призупинені, а тому з 01.01.2009 року і надаї позивач має право на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання ч державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, з підвищенням на ЗО відсоткі мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необгрунтоване застосування до спірних правовідноси ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, колегія судді зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише з правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів, щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача, щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійсненняґвиплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже, рішення суду слід вважати законним, обґрунтованим і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст..195, 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кобеляцькому районі Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно: