Справа № 405/5543/15-а(2-а/405/267/15)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2016 рокусправа № 405/5543/15-а(2-а/405/267/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Коршуна А.О. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кіровоградської міської ради

на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, Кіровоградської міської ради, треті особи без самостійних вимог Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_1, про визнання незаконним та скасування дозволу на переобладнання та перепланування квартири,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, Кіровоградської міської ради щодо надання дозволу № 212 від 28.01.2015 року, наданого ОСОБА_1 на переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_2.

Скасувати дозвіл № 212 від 28.01.2015 року, наданого Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради ОСОБА_1 на переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_2.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради в порушення положень закону факт наявності згоди власників квартири цього ж будинку, а зокрема згоди позивачки, належним чином не перевірявся, не враховано законні інтереси та вимоги усіх власників будинку та користувачів земельної ділянки, закріпленої за ним, зокрема факт наявності згоди на здійснення добудови балкону.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, третьою особою (ОСОБА_1) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що прибудова до існуючої квартири не внесла змін конструктивної схеми будинку, не було втручання в несучі конструкції, перекриття, і фундамент будинку, а тому прибудова не впливає негативно на характеристики міцності та експлуатації будинку в цілому.

Також, не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Кіровоградською міською радою) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що позивачем пропущено строки звернення до суду. Зазначає, що перебіг строку на оскарження позивачкою рішення відповідача починається з квітня 2015 року, при цьому, позивачка звернулася до адміністративного суду лише 28.07.2015 року. Вважає, що позивач пропустила строк звернення до суду.

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.1 ст. 41 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.1998 року. 28.01.2015 року ОСОБА_1 на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 09.09.2015 року № 3392 видано дозвіл на переобладнання і перепланування квартири АДРЕСА_2 з будівництвом добудови розмірами 5,6 х 3,9 м, внаслідок чого загальна площа збільшилась на 20,28 кв.м. житлова збільшена на 16,1 кв. м. Після переобладнання і перепланування квартири загальну площу рахувати до 66,3 кв.м., житлову рахувати - до 47,2 кв.м.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Житлового кодексу України, Закону України «Про основи містобудування», норми Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, наказ Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Водночас, частиною 7 статті 41 Конституції України встановлено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 100 Житлового кодексу України визначено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про основи містобудування» однією із основних вимог до містобудівної діяльності є урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

У відповідності з абз. 4 п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проведено перепланування та збудовано добудову до квартири АДРЕСА_2. З цього приводу позивач ОСОБА_2 17.06.2013 року зверталась до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю (Далі - ДАБК) у Кіровоградській області та отримала відповідь, що за даними Єдиного реєстру дозвільних документів у будівництві, за адресою: АДРЕСА_2, декларацій про початок виконання підготовчих (будівельних) інспекцією не зареєстровано. На її заяву про заперечення щодо збільшення у розмірах балкону квартири АДРЕСА_2 Кіровоградська міська рада 16.10.2013 року повідомила, що дозвільні документи на будівництво зазначеної добудови виконавчими органами Кіровоградської міської ради не готувались. Крім цього, на звернення до Кіровоградського обласного контактного центру щодо розширення балкона квартири АДРЕСА_2 04.12.2013 року її повідомлено, що виконавчими органами Кіровоградської міської ради дозвільні документи щодо розширення балкона за вищевказаною адресою не надавались.

08.07.2014 року у відповідь на звернення позивача Інспекція ДАБК у Кіровоградській області повідомила про те, що в ході перевірки встановлено, що будівельні роботи по реконструкції вищезазначеної квартири проводились без зареєстрованої Інспекцію декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено ст.ст. 34 та 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Натомість, 28.01.2015 року ОСОБА_1 отримала дозвіл на переобладнання і перепланування квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року встановлено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступника) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівноправними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі із питань улаштування мансард, надбудови поверхів та інше.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що надаючи дозвіл ОСОБА_1 на добудову балкону, Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради в порушення наведених положень закону факт наявності згоди власників квартири цього ж будинку, а зокрема згоди позивачки, належним чином не перевірявся, не враховано законні інтереси та вимоги усіх власників будинку та користувачів земельної ділянки, закріпленої за ним, зокрема факт наявності згоди на здійснення добудови балкону.

Посилання ОСОБА_1 на те, що прибудова до квартири не внесла змін до конструктивної схеми будинку, не було втручання в несучі конструкції, перекриття, і фундамент будинку, а тому прибудова не впливає негативно на характеристики міцності та експлуатації будинку в цілому - не приймається судом, оскільки дозвіл одержано без згоди співвласників.

Колегія апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що довід зазначений в апеляційній скарзі Кіровоградської міської ради про пропуск строку звернення до суду не знайшов свого підтвердження. Позивач звернулася до суду в межах 6-ти місячного стоку.

Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Кіровоградської міської ради - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Л.П. Туркіна