Справа № 815/2187/16
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 р. Справа № 815/2187/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.
при секретаріПавлюк К.І.

за участю сторін:
ПозивачОСОБА_5 (посвідчення)
Представник ПозивачаОСОБА_6 (довіреність)
Представник ПрокуратуриПашаєв Г.В. (посвідчення)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Прокуратури Одеської області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору: Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дії та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати,-

встановиЛА:

Позивач, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Одеської області, за участю 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дії та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_5 про визнання протиправними дії та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати відмовлено.

ОСОБА_5 не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 13 червня 2016 року по справі № 815/2187/16 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було неповно і всебічно з'ясовно обставини справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.1994 року ОСОБА_5 прийнятий на посаду помічника стажиста Одеського транспортного прокурора.

Наказом Генерального прокурора України №593 від 30.05.2011 року позивач призначений прокурором Комінтернівського району Одеської області.

Наказом заступника Генерального прокурора України - прокурора Одеської області Сакварелідзе Д. № 3492к від 15.12.2015 року позивача призначено на посаду прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури.

За період часу з 01.07.2015р. по 30.03.2016 р. прокуратурою Одеської області позивачу, як прокурору Комінтернівського району Одеської області, а в подальшому прокурору Комінтернівської місцевої прокуратури нараховано в якості заробітної плати 118385,36 грн. з розрахунку місячного окладу, доплат, премій, надбавок та з врахуванням утриманих сум, а також фактично виплачена грошова сума в розмірі 91835,85 грн.

Із розрахункового листа, наявного в матеріалах справи (а.с.10-11), вбачається, що ОСОБА_5 нараховано заробітну плату:

за липень 2015 в сумі 5129,95 грн., з яких: оклад за вказаний період 2080,00грн., ОВР 2015,65 грн., доплата за класний чин 135,00 грн., за вислугу років 664,50 грн., індексація доходу 26,80 грн.;

за серпень 2015 в сумі 9212,47 грн., з яких: оклад за вказаний період 2080,00грн., ОВР 2015,65 грн., доплата за класний чин 135,00 грн., премія згідно наказу 4082,52 грн., за вислугу років 664,50 грн., індексація доходу 26,80 грн.;

за вересень 2015 в сумі 9932,87 грн., з яких: оклад за вказаний період 1134,55грн., ОВР 1184,02 грн., доплата за класний чин 73,64 грн., премія згідно наказу 2391,14 грн., відпустка по календарним дням 4552,80 грн. за вислугу років 483,27 грн.,

за жовтень 2015 в сумі 10524,54 грн., з яких: оклад за вказаний період 2080,00грн., ОВР 1860,60 грн., доплата за класний чин 135,00 грн., премія згідно наказу 4383,76 грн., за вислугу років 886,00 грн., індексація доходу 661,08 грн.;

за листопад 2015 в сумі 25830,18 грн., з яких: оклад за вказаний період 1782,86 грн., ОВР 1860,60 грн., доплата за класний чин 115,71 грн., відп. по календарних днях 1568,85 грн., премія згідно наказу 8454,40 грн., за вислугу років 759,43 грн., премія до свята 10543,40 грн., індексація доходу 566,64 грн.;

за грудень 2015 в сумі 14988,85 грн., з яких: оклад за вказаний період 2288,00 грн., ОВР 2374,54 грн., доплата за класний чин 135,00 грн., за вислугу років 969,20 грн.

за січень 2016 року в сумі 9725,05 грн., з яких: оклад за вказаний період 323,27 грн., ОВР 333,82 грн., доплата за класний чин 21,32 грн., за вислугу років 132,19 грн., відп. по календарним дням 8427,93 грн., премія згідно наказу 486,42 грн.,

за лютий 2016 року в сумі 21052,25 грн., з яких: оклад за вказаний період 487,62 грн., ОВР 500,37 грн., доплата за класний чин 32,14 грн., матеріальна допомога по оздоровленню 5103,74 грн., матеріальна допомога 5103,74 грн., за вислугу років 195,05 грн., відп. по календарним дням 8414,41 грн., премія згідно наказу 1215,18 грн.,

за березень 2016 року в сумі 11989,20 грн., з яких: відп. по календарним дням 11989,20 грн.,

Позивач не погодився з фактичними сумами виплат, оскільки вважає, що їх розрахунок має спиратись на розмір заробітної плати виходячи з положень ст.81 Закону України Про прокуратуру - 10 мінімальних заробітних плат з 01.07.2015р. (1218грн. липень-серпень 2015 року, 1378грн. вересень 2015 року по березень 2016 року).

За власним розрахунком позивача останньому відповідачем недоплачено кошти у сумі 231 631,57 грн., яку позивач вважає заборгованістю прокуратури.

Не погодившись із нарахованим розміром заробітної плати, не виплатою її відповідно до положень, визначених частиною 3 статті 81 Закону України «Про прокуратуру», позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно зі ст. 123 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Відповідно до статті 222 Кодексу законів про працю України, особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством.

З наведених норм вбачається, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України, особливості розгляду трудових спорів регулюються спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними перед нормами Кодексу законів про працю України.

26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року, який є спеціальним ( далі- Закон України "Про прокуратуру").

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України "Про прокуратуру".

Згідно з п. 1-1 Перехідних положень цього Закону, до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Згідно з ч. 3 ст. 81 Закону України Про прокуратуру, посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до цієї норми, заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обовязків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Тобто, виходячи з аналізу приписів наведеної норми Закону України „Про прокуратуру", оклад позивача повинен був складати в 2015 році 10 та в 2016 році 11 мінімальних заробітних плат, починаючи з липня 2015 року, на що і посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

Згідно статті 89 Закону України „Про прокуратуру", фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.

Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період (ст.90 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно з нормами чч. 1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст.22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Закон про Державний бюджет України регулює відносини у сфері формування та використання фінансових ресурсів, затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання бюджету.

За своєю суттю останній є також спеціальним законом, оскільки регламентує специфічну сферу суспільних відносин. Виключно ним визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове спрямування. Дія закону про Державний бюджет України обмежена календарним роком, регулярно здійснюються звіти і контроль за його виконанням. Особливістю цього закону є те, що при здійсненні бюджетного процесу нормативно-правові акти застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать його положенням.

Так, абзацами другим та третім пункту 9 Прикінцевих положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2015 рік" № 80-VIII від 28.12.2014 р. встановлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2015 рік, а також, що положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (Голос України, 25.10.2014, № 206) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Таким чином, Законом України „Про Державний бюджет України на 2015 рік", як спеціальним Законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників органів прокуратури, як таких, що фінансуються з державного бюджету, надає повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників органів прокуратури.

Відповідно до ст.ст. 8, 13 Закону України "Про оплату праці" умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяг витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 р., визначено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури.

Як зазначено в рішенні Конституційного суду України по справі №18/183-97 від 03.10.1997 року, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох спеціальних законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом приорітету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Так, Законом України № 79-VIII від 28.12.2014 р. Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин, внесено зміни до Бюджетного кодексу України № 2456-VI від 08.07.2010 року, розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" якого доповнено пунктом 26, яким серед іншого встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14 жовтня 2014 року "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Як вибачається, Закон України „Про прокуратуру" прийнято 14.10.2014 р. в той час, як Закон України „Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнято 28.12.2014 р., тобто пізніше. Відтак, в даному випадку слід застосовувати положення Закону України „Про державний бюджет України на 2015 рік" щодо застосування норм і положень ст. 81 Закону України Про прокуратуру у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Отже, Бюджетним кодексом України із змінами і Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовувано відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників прокуратури і, враховуючи, що ці закони були прийняті пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", вони мають пріоритет у застосуванні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені положення дають підстави для висновку, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання збільшення видатків Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача та виплату заробітної плати у розмірі, встановленому Законом України "Про прокуратуру".

З має бути достатньо доступним та передбачуваним щодо наслідків його застосовування, тобто бути сформульованим у спосіб, який дає змогу кожній особі регулювати свою поведінку (принцип юридичної визначеності). В даному випадку суд погоджується з тим, що застосоване національне законодавство відповідає вимозі щодо передбачуваності на момент його правозастосування.

Як вбачається з розрахункових листів про нараховану позивачу заробітну плату, прокуратурою Одеської області заробітна плата нараховувалась виходячи з посадового окладу, який передбачений діючим законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 763 від 30.09.2015 року.

Реалізація положень Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без внесення відповідних змін до Бюджетного Кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 року із змінами. Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені, тому правові підстави для виплати різниці в заробітній платі відсутні.

Таку правову позицію в подібних правовідносинах викладено в постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 р. у справі №21-1461а15 та від 30.03.2016 р. у справі №822/504/13-а.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII „Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Згідно зі ст.22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 р.

Наведене в сукупності свідчить, що застосування норм і положень ст.81 Закону України "Про прокуратуру" у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" є правомірним.

Колегія суддів вважає необґрунтованим розрахунок апелянта заборгованості з заробітної плати (при звільненні) на суму 231631,57 грн. (виходячи з окладу - 10 мінімальних заробітних плат), оскільки він здійснений у відповідності до ч.3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" без урахування положень Кабінету Міністрів України №505 від 31 травня 2012 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимоги про визнання протиправними дії прокуратури Одеської області щодо не нарахування та невиплати Позивачу заробітної плати та стягнення з прокуратури Одеської області заборгованість по заробітній платі в сумі 231631,57 грн. не підлягають задоволенню, оскільки при проведенні розрахунку та виплаті заробітної плати останя діяла з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 по справі № 815/2187/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 07 вересня 2016 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук