Справа № 318/1934/16-а
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/1934/16-а
Номер провадження №2-а/318/40/2016
ПОСТАНОВА

30.08.2016 року м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до УПФУ в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області в обґрунтування якого зазначав, що перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію до червня 2012 року у відповідності до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На сьогоднішній день він перебуває у відповідача на обліку з 13 червня 2012 року та отримує пенсію за віком, яку було призначено у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV. Однак, відповідачем при розрахунку його пенсії в 2012 році було взято показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік (1197,91 грн.), хоча в 2012 році мав застосовуватись (враховуватись) показник середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто 2009-2011 роки (2001,19 грн.). Позивач вважає, що перерахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки він не звертався до нього з заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а вперше просив призначити йому пенсію за іншим Законом. Позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» (на сьогоднішній день - «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІУ він звернувся вперше. Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років він продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи державного пенсійного страхування.

Позивач просив суд, зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії за віком з 01.02.2016 року відповідно до приписів ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три останні календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи та перевіривши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, після звільнення із служби в органах МВС отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб".

З 13 червня 2012 року позивач одержує пенсію за віком відповідно до Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погодившись із розміром нарахованої пенсії, ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області із заявою про перерахунок пенсії.

Листом за № 18/П-2 від 28.07.2016 р. УПФУ повідомило його про те, що підстав для зміни порядку обчислення заробітної плати та відповідного перерахунку пенсії відсутні.

Статтею 1 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів органу Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За правилами ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + .. + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Така позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішеннях Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14; від 09.06.2015 року у справі № 21-550а14.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у лютому 2016 року позивач звернувся вперше.

Тобто, в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому у відповідача були відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік при призначенні йому пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання Управління пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 01 лютого 2016 року.

Щодо стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з наступного.

Положеннями ст. 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а до останніх належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно із ч. 1 та 3 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З цього приводу, суд відзначає, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам - наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Так, у матеріалах справи наявні копія договору про надання юридичних послуг, укладеного між позивачем та адвокатом від 13.07.2016 року, копії квитанцій до прибуткового касового ордеру, а також розрахунок витрат на правову допомогу.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем обґрунтовано розмір понесених ним судових витрат, тому, зважаючи на те, що повністю задоволено вимоги позивача, то такі витрати належить стягнути із відповідача.

На підставі ст.ст. 9, 10, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 17, 69-71, 87, 90, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Кам'янсько-Дніпровському районі Запорізької області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 лютого 2016 року відповідно до приписів ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три останні календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 71304, АДРЕСА_1, витрати на правову допомогу у сумі 1200 грн., а також, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Васильченко