Справа № 826/6520/16
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6520/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кобилянський К.М. Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Пономаренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.12.2015 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року у адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Відповідачем, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, подано апеляційну скаргу, у якій податковий орган просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та прийняти нову постанову про відмову у задволенні позовних вимог.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права та надано невірну правову оцінку діям відповідача щодо правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з того, що пеня, яка була нарахована боржнику (позивачу) внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання за кредитним договором, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інтонації, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі пп.78.1.2, п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, відповідно до наказу №1669 від 20.11.2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, повідомлення №11372/3/26-53-17-01-12 від 20.11.2015 року виданого ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, головним державними ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві Рудьом Дмитром Андрійовичем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляді сум додаткового блага, отриманого платником податків-фізичною особою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Відповідно до п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, платника податків-фізичну особу ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) проінформовано про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки: рекомендованим листом з повідомленнями про вручення надіслано копію наказу №1669 від 20.11.2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення №11372/3/26-53-17-01-12 від 20.11.2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляді сум додаткового блага, отриманого платником податків-фізичною особою ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Відділом адміністрування податків на доходи фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб рекомендованим листом з повідомленнями про вручення надіслано повідомлення від 12.08.2015 року вих. №8823/3/26-53-17-04-12 про запрошення гр. ОСОБА_2 з питання подання декларації про майновий стан і доходи, декларування доходів, отриманих в 2014 році у вигляді додаткового блага.

На зазначене повідомлення платник податків - фізична особа ОСОБА_2 до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не з'явився та не подав декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Перевірка проведена в приміщенні Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 4-а.

Термін проведення перевірки з 20.11.2015 року по 26.11.2015 року.

За результатами перевірки складено Акт від 04.12.2015 року №1425/26-53-17-07/НОМЕР_1, яким зафіксовано порушення:

- вимог пп.49.18.4 п.49.18 ст. 49 розділу II, п.176.1 ст. 176, п.179.1, п 179.2 ст. 179 розділу IV Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, із змінами та доповненнями, фізична особа - платник податків ОСОБА_2, декларацію про отримані доходи за 2014 року до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не подав.

- вимог ч. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 - VI із змінами і доповненнями, в результаті чого визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік -1 605,31 грн.

ОСОБА_2 в адміністративному порядку оскаржував акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 04.12.2015 року №1425/26-53-17-07/НОМЕР_1, за результатами розгляду заперечень листом від 23.12.2015 року №12091/3/26-53-17-01-12 Акт від 04.12.2015 року №1425/26-53-17-07/НОМЕР_1 залишено без змін.

05.01.2016 року Позивачем до Головного управління ДФС у м. Києві було подано скаргу, в якій ОСОБА_2 просив не приймати податкове повідомлення-рішення.

Однак, на підставі Акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 25.12.2015 року №11372/3/26-53-17-01-12.

16.02.2016 року ОСОБА_2 було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення від 25.12.2015 року №, просте вказана скарга 12.04.2016 року була залишена без розгляду.

Встановивши обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе перейти до визначення правового регулювання спірних правовідносин та оцінки наданих доказів.

Згідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи ДПС мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби.

Згідно із пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Згідно п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу ДПС рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77-78 цього кодексу. Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений ст. 78 Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції правильно установлено, що документальну позапланову невиїзну перевірку позивача було призначено і проведено на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України.

З цього приводу колегія суддів враховує те, що обов'язковою умовою призначення позапланової перевірки в порядку пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України є ненадання платником податків пояснення та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, а також виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства.

З наведеної норми випливає, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Отже, контролюючому органові законом надано право на оцінку пояснень та їх документальних підтверджень і, якщо він дійде висновку про те, що надані платником пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

В даному випадку, податковим органом було надіслано повідомлення від 12.08.2015 року вих. №8823/3/26-53-17-04-12 про запрошення гр. ОСОБА_2 з питання подання декларації про майновий стан і доходи, декларування доходів, отриманих в 2014 році у вигляді додаткового блага, однак на зазначене повідомлення платник податків - фізична особа ОСОБА_2 до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не з'явився та не подав декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, тому у керівника контролюючого органу були підстави для проведення позапланової документальної перевірки з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів фізичних осіб в частині визначення доходу у вигляду сум додаткового блага.

Також, судом попередньої інстанції встановлено, що виникненню спірних правовідносин передували такі обставини - 26.10.2007 між позивачем та ВАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір № 77.1/АА-00126.07.2, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 20 715 доларів США для придбання автомобіля.

05.12.2014 між ПАТ «Родовід Банк» і ОСОБА_2 укладено договір про припинення дії кредитного договору від 26.10.2007 № 77.1/АА-00126.07.2, згідно якого банк, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, звільнив (простив) позичальнику (позивачу) борг від сплати пені у розмірі 10 702,06 грн., розрахованої відповідно до кредитного договору. Підставою для припинення кредитного договору став факт повного виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за цим кредитним договором.

При цьому, в п. 4 вказаного договору про припинення кредитного договору зазначено, що позичальник, шляхом підписання цього договору підтверджує, що банк належним чином повідомив його як платника податку з доходів фізичних осіб про анулювання (прощення) боргу в сумі 10 702,06 грн. з пені, розрахованої відповідно до умов кредитного договору, та про податкові наслідки, визначені пунктом «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо сплати позичальником податку з занулюваного (прощеного) боргу та відображення такого доходу, отриманого позичальником як додаткове благо, у річній податковій декларації позичальника. Згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відповідно до пп. 14.1.47, пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Як уже зазначалося вище, в 2014 році ПАТ «Родовід Банк» анульовано позивачу заборгованість за кредитним договором від 26.10.2007 року № 77.1/АА-00126.07.2 за нарахованою пенею у розмірі 10 702,06 грн.

Приписами абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Крім того, у відповідності до пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Водночас до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком та його клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України, зокрема нормами Цивільного кодексу України. При цьому, нарахування пені та штрафів є лише засобом забезпечення виконання основного зобов'язання перед банком. Колегія суддів зазначає, що анулювання позивачу заборгованості за кредитним договором від 26.10.2007 року № 77.1/АА-00126.07.2 за нарахованою пенею у розмірі 10 702,06 грн. є не чим іншим, як договірними відносинами між позивачем та кредитором.

В зв'язку з вказаним, прощена позивачу неустойка у вигляді пені не є його доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка ним не отримується, а банк вправі як стягувати її, так і не стягувати. Прощення пені та штрафів (неустойки) у вигляді відсотків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання регулюється між сторонами зобов'язання в межах договірних правовідносин цивільним законодавством.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до аналогічного висновку із судом першої інтонації про те, що пеня, яка була нарахована боржнику (позивачу) внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання за кредитним договором, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічні правові висновки викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 № К/800/46868/15 і К/800/53784/15, від 01.03.2016 № К/800/5293/15, від 08.12.2015 № К/800/36455/15.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення ним спірного рішення.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 254, 265 КАС України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Аліменко В.О.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.