Справа № 2-а-777/09/1404
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2011 р.Справа № 2-а-777/09/1404

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Молчанов О.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1В
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2009 року за адміністративним позовом прокурора Березнегуватського району в інтересах ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

В С Т А Н О В И Л А :

Прокурор Березнегуватського району в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області про поновлення пропущеного строку, визнання бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області щодо невиплати ОСОБА_4 встановленої законодавством соціальної допомоги дітям війни неправомірною. Зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області здійснити нарахування невиплати ОСОБА_4 щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»за 2006-2007 роки в сумі 2744 грн.25 коп. і забезпечити її виплату.

В обґрунтування позову зазначалося, що ОСОБА_4 являється пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2009 року позовні вимоги прокурора задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області, яка виразилась в невиплаті ОСОБА_4 з 09 липня 2007 року підвищення розміру пенсії за віком в розмірі 30% мінімальної пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 додаткової соціальної гарантії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

В остальній частині позову - відмовити.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», останнім, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни. Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18 листопада 2004 року позивач має право на підвищення мінімальної пенсії за віком на 30 %.

Такі виплати позивачу у 2007 році відповідачем не проводились, а в 2008 році нараховано 10% від прожиткового мінімуму.

Правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції при винесенні рішення допустив порушення норм процесуального права, а саме.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають статус дитини війни, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріпленні в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо такого зупинення дії статті 6 Закону.

Відповідно, при вирішенні справи та задоволенні позовних вимог, в частині зобовязання відповідача провести виплату підвищення до пенсії позивачці за 2007 рік, судом першої інстанції враховано з якого періоду (дати) зупинення дії статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»відновлено та визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним), у 2007 році з 09 липня 2007 року з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України (в редакції від 06 липня 2005 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 29 грудня 2008 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України (в редакції від 06 липня 2005 року), позивачем порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Доводи щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в редакції від 06 липня 2005 року) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому Кодексом.

За таких підстав колегія суддів приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 28 грудня 2007 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, за період з 28.12.2007р. по 31.12.2007р.

Доводи апеляційної скарги про те, що поняття «Мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсії, що призначається лише за цим Законом і не стосується «Дітей війни», відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів вважає безпідставними.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що адміністративний суд може лише визнавати дії субєктів владних повноважень незаконними та покласти обовязок на відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону за відповідний рік, і не є уповноваженим органом проводити розрахунок суми заборгованості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 196, ст. 197, ст. 198, ст. 201, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області задовольнити частково.

Змінити постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2009 року, виклавши її резолютивну частину у наступній редакції.

«Позовні вимоги прокурора Березнегуватського району в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Березнегуватському районі Миколаївської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 додаткової соціальної гарантії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 28 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року».

«В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити».

В іншій частині постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2009 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції в встановлені законом порядок та строки.

Головуючий: Яковлєв О.В.

Судді: Бойко А.В.

ОСОБА_3