Справа № 159/3159/16-а
Суддя: Агеєва Є. О.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3159/16-а
Провадження № 2-а/159/82/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Агеєвої Є.О.,

за участю секретаря Клевецької О.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

законного представника неповнолітньої дитини ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за адміністративним позовом заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, до управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання протиправною бездіяльності управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури звернувся до суду з адміністративною позовною заявою в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, 01.04.99 р. н., до управління освіти виконкому Ковельської міськради Волинської області (далі відповідач), про визнання протиправною бездіяльності, що полягає у ненарахуванні та невиплаті неповнолітній ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги по закінченню навчального закладу, та зобов»язання до вчинення дій. Свої вимоги мотивував тим, що неповнолітня ОСОБА_6 за рішенням виконкому Ковельської міськради № 538 від 12.11.09 р. має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Матір неповнолітньої ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., батька ОСОБА_8 рішенням суду було позбавлено батьківських прав. Опікуном дитини було призначено її бабусю ОСОБА_2 Згідно даних відповідача ОСОБА_6 у 2016 р. закінчила 11 клас комунального закладу «навчально виховний комплекс «загальноосвітня школи І-III ступеня № 11 - ліцей» м. Ковеля», відтак є випускницею навчально закладу із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, та, відповідно, має передбачені законом права. Покликаючись на ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини, ст. 4, ч. ч. 1, 7 ст. 8 Закону, зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги дітям, позбавленим батьківського піклування, в розмірі шести прожиткових мінімумів після закінчення навчального закладу при працевлаштуванні передбачена також п. п. 5 п. 13 постанови КМ України № 226 від 05.04.15 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріальне забезпечення дітей - сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі постанова КМ України № 226). Покликаючись на ч. 7 ст. 8 Закону, зазначає, що встановлено обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів без розмежування їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався. Учні, які закінчили 11 - й клас ЗОШ є випускниками, що випливає з норм Закону України «Про загальну середню освіту» (ч. 5 ст. 34), Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою КМ України № 778 від 27.08.10 р. (далі Положення). Покликаючись на ч. 5 ст. 34 Закону «Про загальну середню освіту», п. 62 Положення, п. 2 Прикінцевих положеньЗакону, зазначає, що за станом на 02.02.05 р. ст. 8 Закону передбачала виплату одноразової грошової допомоги в розмірі двох прожиткових мінімумів. На виконання п. З розділу «Прикінцеві положення» вказаного Закону п. 13 Постанови КМ України № 226 було доповнено нормами, що передбачали виплату одноразової грошової допомоги в розмірі двох прожиткових мінімумів. У подальшому до ч. 7 ст. 8 Закону було внесено зміни, згідно з якими з 07.06.12 р. випускники навчальних закладів із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. До Постанови КМ України № 226 також внесені відповідні зміни. Вказує, що постанова КМ України № 226 у частині визначення осіб, яким виплачується вказана допомога, не приведена у відповідність із ч. 7 ст. 8 Закону. Закон передбачав виплату одноразової допомоги всім випускникам, незалежно від працевлаштування, у Постанові КМ України № 226 залишилась вказівка на те, що відповідна допомога виплачується виключно при працевлаштуванні випускника. Покликаючись на ч. 4 ст. 9 КАС України, зазначаючи, що постанова КМ України № 226 не відповідає Закону, що має вищу юридичну силу. Покликаючись на принцип пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, вважає, що застосуванню підлягає норма ч. 7 ст. 8 Закону. Зазначає, що, як вбачається з інформації відповідача, одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону, неповнолітній ОСОБА_8 як випускниці навчального закладу із числа дітей, позбавлених батьківське піклування, не виплачено. Це підтверджується також заявою законного представника неповнолітньої, поданою до прокуратури. Покликаючись на ч. 9 ст. 8 Закону, зазначає, що соціальні стандарти, нормативи споживання, нормативи забезпечення є однаковими для всіх дітей, позбавлених батьківського піклування, незалежно від форми їх влаштування та утримання, затверджуються відповідно до законодавства. Вказує, що, враховуючи наведену законодавчу норму, статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надає їй право на отримання передбаченої законодавством пільги, допомоги незалежно від того, чи призначений опікун чи піклувальник. Покликаючись на ст. 25 Закону, зазначає, що у його відповідач неповнолітній ОСОБА_6 не нараховував та не виплатив одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку в порядку, передбаченому Законом. Покликаючись на ст. 19 Конституції України, зазначає, що бездіяльність відповідача полягає у належному забезпеченні дітей, позбавлених батьківського піклування, ставить під загрозу закріплені ст. ст. З, 22, 46, 48, 52 Конституції України права дітей на достатній життєвий рівень для себе, на утримання та виховання дітей - сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, з боку держави, грубо порушує вимоги Закону. Покликаючись на ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», зазначає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня 2016 року по 30.04.6 р. 1 455 грн.. Зазначає, що оскільки за станом на 24.06.016 р. одноразова грошова допомога неповнолітній ОСОБА_6 відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України не була виплачена, вона повинна становити 9 186 грн. (6 х 1 531 грн. = 9 186 грн.). Виплата вказаної грошової допомоги повинна здійснюватися за рахунок відповідача відповідно до Положення про управління освіти виконкому Ковельської міськради Волинської області, затвердженого рішенням Ковельської міськради Волинської області № 21/4 від 22.03.12 р.. Покликаючись на ч. 2 ст. 60 КАС України, зазначає, що прокурор звернувся до адмінсуду з метою представництва інтересів вказаної вище громадянки з огляду на її неповноліття та обмежену дієздатність, письмову згоду її законного представника, якій за законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи. Покликаючись на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», зазначає, що неповнолітня ОСОБА_6 на час звернення до суду в її інтересах, не спроможна самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні повноваження, а її законним представником не вжито заходів, спрямованих на стягнення в судовому порядку одноразової допомоги.

Прокурор в судовому засіданні заявлену вимогу підтримала, обґрунтувавши її вищенаведеними доводами. Суду додатково пояснила, що вимога про підтвердження представництва прокурора не є позовною. Зазначила, що прокурор звернувся на захист інтересів неповнолітньої ОСОБА_6 до суду, так як законний представник останньої бездіяла в розумінні захисту вищезазначеного порушеного права дитини. Просить позов задовольнити.

Законний представник неповнолітньої особи, в інтересах якої закладено вимогу прокурором, в судовому засіданні заявлену вимогу підтримала, суду додатково пояснила, що вона є опікуном неповнолітньої ОСОБА_6 як дитини, позбавленої батьківського піклування, яка у 2016 р. закінчила школу. Вона як опікун про існування вищезазначеного права дитини, що порушене, не знала. Просить позов задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області ОСОБА_3 вважає, що неповнолітній ОСОБА_6 слід нарахувати та виплатити грошову допомогу.

Представники відповідача, кожен зокрема, в судовому засіданні вимог, заявлених прокурором, не визнали з підстав викладених у письмовому запереченні проти позову, обґрунтованому тим, що ст. ст. 25, 39 - 9 Закону, встановлено, що порядок виплат передбачених у вказаному Законі коштів, встановлюється КМ України. П. п. 5 п. 13 постанови КМ України «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» від 05.04.994 р. № 226, встановлено що діти, позбавлені батьківського піклування, що перебувають під опікою (піклуванням), при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів. Зазначає, що оскільки неповнолітня ОСОБА_6 не працевлаштована, відповідно до постанови КМ України № 226, виплата, встановлена ч. 7 ст. 8 Закону, не передбачена. Станом на 05.09.16 р. неповнолітня ОСОБА_6 не зверталась до нього про виплату спірної допомоги. Крім того, дівчина продовжила навчання у Львівському національному університеті ім.. І.Франка, після чого теж має право на відповідну соціальну допомогу.. Служба у справах дітей виконкому Ковельської міськради Волинської області щорічно надає йому списки дітей для виплати одноразової грошової допомоги як дітям, позбавленим батьківського піклування, яким виповнилося 18 років. У такому списку неповнолітньої ОСОБА_6 немає. На виконання постанови КМ України від 28.05.05 р. № 823 «Про затвердження Порядку надання одноразової допомоги дітям - сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування після 18 - річного віку», після досягнення 18 р. їй на підставі заяви та паспорта ним буде виплачена одноразова грошова допомога. Просять у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, з»ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовна вимога прокурора підставна та підлягає до повного задоволення.

Встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_6 є ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Мати неповнолітньої ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09.11.2007 відділом РАЦС по місту Ковелю Ковельського МРУЮ серії НОМЕР_1

Рішенням Старовижівського районного суду від 19.10.2009 у справі №2- 261/09 ОСОБА_8 позбавлено батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_6

Неповнолітня ОСОБА_6 у 2016 році закінчила 11 клас комунального закладу «навчально-виховний комплекс «загальноосвітня школа І-ПІ ступеня №11 - ліцей» міста Ковеля», відтак є випускницею навчального закладу із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, та, відповідно, має передбачені законом права.

Суд враховує, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, що надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» заходи соціальної допомоги дітям, які залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально - правових гарантій.

Як встановлено ч. ч. 1 - 3 ст. 8 Закону, держава здійснює повне забезпечення дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа. Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 р. та особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

У відповідності до ч. 7 ст. 8 Закону випускники навчальних закладів із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому КМ України, одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Вказана норма права визначає розмір одноразової грошової допомоги, а також вказує на випадки, у яких вона виплачується та осіб, які мають право на її отримання. До таких випадків належить випуск дітей, позбавлених батьківського піклування, із навчальних закладів.

Положення ч. 7 ст. 8 Закону не пов'язують можливість виплати одноразової грошової допомоги у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку із працевлаштуванням випускника.

У відповідності до ст. 25 Закону порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у т. ч. здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється КМ України відповідно до державних соціальних стандартів.

Згідно ст. 39-9 Закону, порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідно до ст. 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується КМ України.

Разом з тим, положення ч. 7 ст. 8, ст. ст. 25, 39 - 9 Закону вказують на те, що КМ України затверджує порядок забезпечення випускників відповідною допомогою, а також порядок відшкодування витрат, пов'язаних, з виплатою таким дітям допомоги.

Посилання на те, що КМ України наділений повноваженнями встановлювати розміри відповідних виплат, у зазначених нормах права - відсутні.

У відповідності до п. 2 розділу «Прикінцеві положення» вказаного Закону було передбачено, що Закони України та інші нормативно - правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно п. 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону КМ України в шестимісячний термін з дня набрання чинності цим Законом було доручено привести свої нормативно - правові акти у відповідність із цим Законом.

На час набрання чинності Законом, а саме 02.02.05 р., ст. 8 передбачала виплату одноразової грошової допомоги в розмірі двох прожиткових мінімумів.

На виконання п. 3 розділу «Прикінцеві положення» вказаного Закону, п. 13 постанови КМ України № 226 з 09.09.05 р. було доповнено нормами, що передбачали виплату одноразової грошової допомоги в розмірі двох прожиткових мінімумів.

У подальшому ч. 7 ст. 8 Закону були внесені зміни, згідно яких із 07.06.12 р. випускники навчальних закладів із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. До постанови КМ України № 226 також були внесені відповідні зміни.

Разом з тим, постанова КМ України № 226 у частині визначення осіб, яким виплачується вказана допомога, не була приведена у відповідність із ч. 7 ст. 8 Закону. Незважаючи на те, що вказаний Закон передбачав виплату одноразової допомоги всім випускникам, незалежно від працевлаштування, у постанові від КМ України № 226 залишилася вказівка на те, що відповідна допомога виплачується виключно при працевлаштуванні випускника.

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно - правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана ВР України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу.

З огляду на те, що постанова КМ України № 226 не відповідає повністю Закону, що має вищу юридичну силу, суд вважає, що при визначенні розміру одноразової грошової допомоги неповнолітній ОСОБА_6 слід керуватися положеннями ч. 7 ст. 8 вказаного Закону.

Доводи письмового заперечення відповідача не спростовують доводів прокурора.

Неповнолітній ОСОБА_6 01.04.99 р. н., яка на даний час не досягла 18 р., одноразова допомога, що передбачена ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», виплачена не була. Вказане вище представниками відповідача не оспорюється та бездіяльність відповідача у цій частині стверджується копією листа відповідача № 01 20/788 від 24.06.16 р., адресованого прокурору, з посиланням на те, що спірна допомога до виплати неповнолітній ОСОБА_6 не належить і відповідна сума кошторисом не передбачена.

Суд вважає, що під час розгляду та вирішення заявленої вимоги застосуванню підлягають норми Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», яким не передбачено такої обов»язкової умови для виплати зазначеної допомоги як працевлаштування випускника, а отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1 531 грн.. У зв'язку із чим одноразова грошова допомога неповнолітній ОСОБА_6, відповідно до ст. 8 Закону, має складати 9 186 грн..

Таким чином, враховуючи, що обов'язок по виплаті дітям, позбавленим батьківського піклування одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів покладено на навчальний заклад, який закінчила дитина, а відповідно до Положення про управління освіти виконкому Ковельської міськради Волинської області, затвердженого рішенням Ковельської міськради Волинської області № 21/4 від 22.03.12 р., такий обов»язок несе відповідач.

За Законом передбачено виплату одноразової грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, без поділу їх на окремі категорії: тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі; тих, хто працевлаштувався.

Суд приходить до висновку, що посилання відповідача на відсутність фінансування, а також посилання представників відповідача на ненадання відповідного списку службою у справах дітей, є такими, що не заслуговують на увагу, свідчать про протиправну бездіяльність відповідача. Таку бездіяльність слід визнати протиправною та зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити неповнолітній ОСОБА_6 суму невиплаченої спірної одноразової грошової допомоги. Для повного захисту прав неповнолітньої слід зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_6 одноразову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, що становить 9186 грн..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 -11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст.86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України, ст. 4, ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради щодо невиплати ОСОБА_6 одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Зобов»язати управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_6 одноразову грошову допомогу, передбачену ч.7 ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку - 9 186 (дев»ять тисяч сто вісімдесят шість) грн.

Стягнути з управління освіти виконавчого комітету Ковельської міської ради на користь прокуратури Волинської області 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень судового збору

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

ГоловуючаЄ. О. Агеєва