Справа № 815/7906/13а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р.Справа № 815/7906/13а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Водолій-Логістик» про забезпечення позову по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Водолій-Логістик» до Південної митниці Міндоходів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та стягнення надміру сплаченого мита, податку на додану вартість на загальну суму 295 188,95 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

18.11.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Водолій-Логістик» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Південної митниці Міндоходів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та стягнення надміру сплаченого мита, податку на додану вартість на загальну суму 295 188,95 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2013 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Водолій-Логістик» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.01.2014 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області

10.01.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Водолій-Логістик» подало до Одеського апеляційного адміністративного суду заяву про забезпечення позову.

В поданій заяві ТОВ «Водолій-Логістик» посилалось на те, що в даному випадку існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до розгляду справи по суті, а захист цих прав, свобод та інтересів стане не можливим без вжиття заходів забезпечення позову, у зв'язку з чим ставиться питання про вжиття судом апеляційної інстанції заходів забезпечення позову шляхом заборони перерахування митних платежів до державного бюджету України та залишення їх на відповідних рахунках митних органів (Південної митниці Міндоходів України) у розмірі надмірної сплати ТОВ «Водолій-Логістик» на підставі рішень про корегування митної вартості товарів від 16.10.2013 року та 22.10.2013 року на суму 295 188,95 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали поданої заяви про забезпечення позову та перевіривши доводи викладені в ній, колегія суддів приходить до висновку про

відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «Водолій-Логістик» та вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому, частиною першою статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з заявою про забезпечення позову позивач посилався на те, що товариство не згодне із скорегованою Південною митницею митною вартістю товарів, однак, для випуску у вільний обіг товару сплатило митні платежі, виходячи із скорегованої вартості, визначеної Південною митницею. В подальшому рішення про корегування митної вартості товарів були оскаржені товариством до суду.

В поданій заяві про забезпечення позову ТОВ «Водолій-Логістик» посилалось на те, що відповідно до п. 7 ст. 55 Митного кодексу України строк дії гарантій, передбачених розділом Х цього Кодексу закінчується 14.01.2014 року, після чого сплачені товариством кошти будуть перераховані до державного бюджету України, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі прийняття його на користь товариства. Зважаючи на зазначене позивач вважає, що в даному випадку наявні підстави для забезпечення позову.

Колегія суддів звертає увагу на наступне:

Ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування

заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 305 розділу Х «Гарантії забезпечення виконання зобов'язань перед митними органами» МК України, у випадках, визначених цим Кодексом, виконання зобов'язань осіб, що випливають з митних процедур, забезпечуються шляхом надання митним органам забезпечення сплати митних платежів у способи, передбачені для відповідної митної процедури.

Відповідно до ч.3 ст. 305 МК України, спосіб забезпечення сплати митних платежів обирається власником товарів чи уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.2 ст. 310 МК України, фінансові гарантії надаються:

1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов'язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу митного органу);

2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок митного органу.

Згідно листа Південної митниці Міндоходів від 15.11.2013 року № 3.1/1.1-9/9812 адресованого директору ТОВ «Водолій-Логістик» 16.10.2013 року за МД № /2013/045602, № 500060001/2013/045606 та 23.10.2013 року за МД № 500060001/2013/046714, № 500060001/2013/046715 товари були випущені у вільний обіг під гарантійні зобовязання шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

В свою чергу, у вказаному листі Південна митниця Міндоходів зазначила, що 11.11.2013 року надійшов лист від позивача з вимогою скасувати рішення про коригування митної вартості, однак документи, які підтверджують заявлену митну вартість до листа додані не були, у зв'язку з чим відповідачем було відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що процедури розрахунково-касового обслуговування через органи Державного каначейства України митних та інших платежів, що вносяться до/або під час митного оформлення, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2005 N 1093 "Про переведення митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення, на розрахунково-касове обслуговування через органи Державного казначейства" визначаються Порядком розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення.

Згідно п. 2.1 вказаного Порядку передбачено, що для обліку коштів у національній валюті, що надходять до митних органів для забезпечення виконання платниками обов'язків щодо сплати митних та інших платежів, а також виконання завдань, покладених на митну службу України, в органах Державного казначейства України застосовуються рахунки відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 28.11.2000 N 119, за балансовим рахунком 3734 "Депозитні рахунки органів стягнення" (далі - депозитний рахунок 3734), призначення якого - "облік руху митних та інших платежів, які сплачуються до/або під час митного оформлення на рахунки органів стягнення".

Сплата коштів у національній валюті, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів, здійснюється платниками до/або під час митного оформлення товарів з рахунків, відкритих ними в банках, у вигляді передплати та/або доплати, а також готівкою через банки на депозитні рахунки 3734, відкриті на ім'я митних органів в ГУДК України у місті Києві.

В свою чергу, механізм сплати коштів, призначених для забезпечення справляння митних та інших платежів в іноземній валюті, готівкою в національній валюті; унесення грошової застави; а також облік інших надходжень під час реалізації митної справи, встановлюється Державною митною службою України. Проведення зазначених операцій здійснюється через відповідний банківський балансовий рахунок 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарської діяльності" (далі - банківський рахунок 2603).

П. 3.5 Порядку передбачено, що кошти, що підлягають зарахуванню до Державного бюджету України, не пізніше наступного робочого дня після дати завершення митного оформлення товарів перераховуються митними органами з депозитних рахунків 3734, відкритих в ГУДК України у

місті Києві, на рахунки з обліку доходів, відкриті в головних управліннях Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, у розрізі митних органів і кодів бюджетної класифікації доходів бюджету.

Таким чином, законодавством передбачено обовязок митних органів перераховувати кошти, які обліковуються на їх рахунках до державного бюджету України.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 313 МК України, при невиконанні зобов'язання, забезпеченого грошовою заставою, сума митних платежів, що підлягає сплаті, перераховується до державного бюджету із сум грошової застави. Частина 9 статті 55 пов'язує виникнення права на реалізацію фінансової гарантії з подією надання митним органом обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.

Отже, Законом встановлено певний порядок забезпечення виконання зобов'язань перед митними органами шляхом надання гарантій, який не може бути змінено рішенням суду.

В свою чергу, посилання заявника на те, що перерахування коштів до державного бюджету, унеможливить в подальшому виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача є необґрунтованими та безпідставним.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку позивачем не надано доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або доказів того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, у зв'язку з чим відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову до розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви товариству з обмеженою відповідальністю «Водолій-Логістик» про забезпечення позову по справі шляхом заборони перерахування митних платежів до державного бюджету України та залишення їх на відповідних рахунках митних органів (Південної митниці Міндоходів України) у розмірі надмірної сплати ТОВ «Водолій-Логістик» на підставі рішень про корегування митної вартості товарів від 16.10.2013 року та 22.10.2013 року на суму 295 188,95 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М. Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв