Справа № 826/8047/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

05 вересня 2016 року 09:46 № 826/8047/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Коваленко О.В., з участі представників сторін, розглянув у відкритому судовому засідання адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особадержавної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві товариство з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова»
провизнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2016 №, рішення від 15.01.2016 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2016 №Ф-,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 05 вересня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.01.2016 №, рішення від 15.01.2016 № та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2016 №Ф-.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі хибних висновків акту перевірки від 15.01.2016 №113/26-52-12-01/НОМЕР_1 прийнято оскаржувані рішення, оскільки, за твердженням останнього, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» не було фінансово-господарських операцій за перевіряємий період, що виключає виникнення у ОСОБА_1 податкових зобов'язань.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних рішень, прийнятих у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень за наслідками виявлених порушень з боку позивача.

Третя особа під час судового розгляду справи вказала про помилковість зазначення у формі №1-ДФ облікових даних позивача, що у подальшому було уточнено шляхом подання уточнюючого звіту до контролюючого органу.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань сплати податку з доходів фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено такі порушення:

- підпункту 49.18.5 пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік;

- підпункту 164.1.3. пункту 164.1 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пунктів 177.1, 177.2, 177.4., 177.5 статті 177 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено суму валового доходу на загальну суму 92 735,00 грн. та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 14 546,94 грн.;

- статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2664-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 не подано звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2014 рік та не перераховано до бюджету єдиний соціальний внесок на загальну суму 32 179,04 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 15.01.2016 №113/26-52-12-01/НОМЕР_1 та прийнято такі рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 04.02.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування у розмірі 18 353,67 грн., з яких за основним платежем нараховано 14 546,94 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3 806,73 грн.

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2016 №Ф-, яким ОСОБА_1 станом на 15.01.2016 визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 32 179,04 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.01.2016 №, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 3 217,90 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з вимогами пункту 177.2 статі 177 Податкового кодексу України, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Пунктом 177.4 статті 177 цього кодексу визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього кодексу.

Фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи (пункт 177.5 статті 177 Податкового кодексу України).

Як вбачається зі змісту акту від 15.01.2016 №113/26-52-12-01/НОМЕР_1, підставою для прийняття оскаржуваних рішень слугували висновки контролюючого органу про те, що у перевіряємому періоді фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб за формою №1-ДФ «Про суми виплачених доходів і утриманого з них податку з доходів фізичних осіб», отримано дохід від здійснення підприємницької діяльності за ознакою « 157» - «дохід, виплачений самозайнятій особі» від товариства з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» за 2014 рік, загальна сума виплаченого доходу склала - 33 021,00 грн. Згідно з наданими товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» документами, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 отримано дохід на загальну суму 92 735,00 грн., у тому числі І квартал 2014 року - 59 714,00 грн., ІІ квартал 2014 року - 33 021,00 грн.

Згідно з базою даних Державної фіскальної служби України «Податковий блок», фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкова декларація про майновий стан і доходи за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 не подана. У той же час, в акті перевірки зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» підтверджено наявність фінансово-господарських взаємовідносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, які виникли на підставі договору про надання послуг від 02.01.2014 №17603 та актів здачі-прийняття наданих послуг за 2014 рік.

Водночас, листом від 29.01.2016 №21, копія якого наявна у матеріалах справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» повідомлено, що надана контролюючому органу інформація про виплату доходу у сумі 92 735,00 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 є помилковою, у вказаних період фінансово-господарських операцій вказане товариство з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) не мало. Дані у звіті 1-ДФ за ІІ квартал 2014 року уточнено шляхом подання до контролюючого органу уточнюючого звіту.

Згідно з поясненнями третьої особи, наданими під час судового розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, договір від 02.01.2014 №17603 укладено між товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), місцем проживання якого, у відповідності до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є АДРЕСА_2.

У той же час, суб'єктом перевірки у спірних правовідносинах виступає фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з місцем проживання АДРЕСА_1 що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

При цьому, зі змісту акту перевірки вбачається, що в розпорядженні контролюючого органу на час перевірки позивача був договір від 02.01.2014 №17603, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, АДРЕСА_2). Проте відповідачем на час перевірки на ідентифікуючі дані платника податків - ОСОБА_1 увагу звернуто не було, що стало наслідком визначення контролюючим органом податкових зобов'язань платнику податків-фізичній особі, яка не була учасником господарських взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова».

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами та товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова», як учасником досліджуваних контролюючим органом фінансово-господарських операцій, підтверджено те, що позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - не був учасником останніх, а, відтак, у нього за наслідком такої операції не міг виникнути дохід, що підлягає оподаткуванню.

Таким чином, враховуючи не підтвердження матеріалами справи участі позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - у фінансово-господарських операціях з товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» за перевіряємий період та факт помилкового зазначення товариством з обмеженою відповідальністю «Савсервіс-Мова» облікових даних позивача у формі №1-ДФ, суд дійшов до висновку, що за результатами останніх у позивача не виникло податкових зобов'язань зі сплати податку на прибуток, а тому податкове повідомлення-рішення від 04.02.2016 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Разом з тим, приписами пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина одинадцята статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

У свою чергу, згідно з частиною четвертою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для винесення оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.01.2016 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.01.2016 № став встановлений під час даної перевірки факт заниження позивачем оподаткованого (чистого) доходу у періоді, що перевірявся, з огляду на що, враховуючи факт визнання судом неправомірності нарахування контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб, про що вказано вище, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасуванню вказаних рішень також.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 27.05.2016 №0.0.559199406.1, ОСОБА_1 в якості судового збору сплачено 551,21 грн.

Отже, сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу, становить 551,21 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 04.02.2016 №.

Визнати протиправним та скасувати рішення державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.01.2016 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 15.01.2016 №Ф-.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: 02217, АДРЕСА_1) документально підтверджені квитанцією від 27.05.2016 №0.0.559199406.1 судові витрати у розмірі 551,21 грн. (п'ятисот п'ятдесяти однієї грн. 21 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 02217, місто Київ, вулиця Закревського, 41).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

овнППовний текст постанови складено 06.09.2016