Справа № 2-а-1682/08/1416
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2010-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2010 р.Справа № 2-а-1682/08/1416

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Семерей М.Ф.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі: Харченко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій неправомірними та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року, визнання дій неправомірними та зобовязання управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 - 2007 роки в сумі 2733,30 гривні.

В обґрунтування позову зазначалося, що вона являється пенсіонеркою та має статус дитини війни. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2008 року наданий адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії посадових осіб УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва неправомірними.

Зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва провести перерахунок та виплату позивачу заборгованості по невиплаченій щомісячної соціальної допомозі згідно з ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за 2007 рік в сумі 1453,71 грн., а також з 01 січня 2008 року перерахунок і підвищення пенсії відповідно з ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та сплачувати у передбачених законом розмірах.

В апеляційній скарзі УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", останнім, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач має статус: "дитина війни" (в розумінні Закону України "Про соціальних захист дітей війни"), що підтверджується матеріалами справи.

Протягом 2006 2007 років позивач не отримувала щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України "Про соціальних захист дітей війни".

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/ невиплата позивачу у 2007 році щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальних захист дітей війни" є неправомірною.

Судова колегія частково не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Пунктом 17 статті 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" - виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то вимоги позивача, що стосуються 2006 року, не підлягають задоволенню за цих підстав, а не у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду.

В 2007 році дію статті 6 Закону на зазначений рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо такого зупинення дії статті 6 Закону.

Відповідно, при вирішенні справи та задоволенні позовних вимог в частині зобовязання відповідача провести виплату підвищення до пенсії позивачці за 2007 рік, судом першої інстанції було враховано з якого періоду (дати) зупинення дії статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» відновлено та визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), у 2007 році з 09 липня 2007 року з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Таким чином, право на підвищення пенсії згідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за 2007 рік виникло у позивача в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Приймаючи постанову суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог шляхом зобовязання відповідача зробити з 1 січня 2008р. перерахунок і підвищення пенсії позивачу відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та сплачувати у передбачуваних законом розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін, про захист яких вони просять.

Постанова суду першої інстанції не містить обґрунтування виходу судом за межі позовних вимог, не вбачає підстав для такого виходу і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що поняття "мінімальна пенсія за віком", про яке йдеться в ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення пенсії, що призначається лише за цим Законом і не стосується "Дітей війни" відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів вважає безпідставними.

Положення ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Колегія суддів також не враховує посилання апелянта на відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Враховуючи вище викладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ч.1 ст. 197, п.2 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 листопада 2008 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами цивільного судочинства до Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: