Справа № 161/11155/16-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/161/610/16
У Х В А Л А

07 вересня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

при секретарі Царюк Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк заяву поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП ОСОБА_2 про відвід судді,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа за адміністративним ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови.

В ході проведення підготовчої частини до судового розгляду справи по суті відповідачем заявлено відвід головуючому у справі судді Ковтуненко В.В. Також до суду подано заяву про відвід судді, яка 06вересня 2016 року за вхідним номером № 34163/16Взареєстрована в канцелярії суду.

В обґрунтування заяви посилається на те, що суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненко В.В. винесено ухвалу про відкриття провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДІIIІ ОСОБА_2 - про скасування постанови.

Вважає, що суддя Луцького міськрайонного суду Ковтуненко В.В. не може брати участь в розгляді даної справи і підлягає відводу, так як відомо, що позивач ОСОБА_5 по даній справі працює суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області, що викликає сумніви щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, а також сумніви щодо об'єктивності та неупередженості судді Ковтуненка В.В. при розгляді даної справи. Заявляє відвід судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Ковтуненку В.В.

В судовому засіданні відповідач підтримав свою заяву.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заявляти самовідвід після цього дозволяється лише у разі, якщо про підставу самовідводу стало відомо після початку судового розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Незважаючи на не обґрунтованість відповідачем заяви про відвід судді, оскільки на підтвердження обставин викладених у заяві відповідачем не надано доказів на підтвердження кожної обставини зазначеної у заяві, суд вважає за необхідним надати оцінку всім доводам відповідача, які наведені у цій заяві.

Виключні підстави для відводу судді (складу суду) передбачені статтею 27 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 27 КАС України підставами для відводу судді є наступні обставини:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Щодо відводу судді на підставі підпункту частини 1 статті 27 КАС України, тобто за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Чинним законодавством не розкрито поняття інші обставини, а відтак воно є оціночним.

Судом при розгляді заяви встановлено і це вбачається із змісту самої заяви та підтверджено самим заявником, що заявником до заяви взагалі не додано будь-яких доказів на підтвердження кожної обставини, яка викладена у заяві, що вказує на підставність та обґрунтованість заяви.

Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд вказує, що однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, головною метою якого є відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є обґрунтовані сумніви.

Також суд звертає безпосередню увагу заявника як суб'єкта владних повноважень, що згідно із статтею 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб'єктивний та об'єктивний аспекти.

При цьому щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об'єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників адміністративного процесу.

Також суд вказує, що у відповідності до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини першої статті 126 Конституції України вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

В свою чергу, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи норми чинного законодавства можна зробити висновок, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю, а намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про відвід судді, по суті є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду, що забороняється законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що стороною заявника суду не доведено та не надано доказів на обґрунтування заяви та підтвердження кожної обставини, яка викладена у заяві про відвід, допустимими, достовірними, достатніми та належними доказами у відповідності до положень статей 69 - 71 КАС України. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви так як відсутні будь-які підстави та обставини, задля того, щоб піддати сумніву об'єктивність і неупередженість суду, якому заявлено відвід, відтак жодним чином не вбачається неможливість винесення судом законного, справедливого та належним чином обґрунтованого (мотивованого) судового рішення по вказаній справі з урахуванням принципів змагальності та процесуальної рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також принципу публічності.

Керуючись статтями 27, 30, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити поліцейському роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП ОСОБА_2 в задоволенні заяви про відвід головуючому судді Ковтуненку Віталію Володимировичу в адміністративній справі за адміністративним ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до поліцейського роти №3 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови .

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ковтуненко