Справа № 825/1425/16
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/1425/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача Кожемяк Ю.М., Осипенка М.В.,

представника відповідача Цибульської О.М., Новик Ю.О.,

представника третьої особи Церцек Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Чернігівській області до Дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

05.08.2016 Державна фінансова інспекція в Чернігівській області (далі - ДФІ в Чернігівській області) звернулась до суду з адміністративним позовом до Дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, в якому просить стягнути з відповідача до Державного бюджету України грошові кошти у сумі 6577,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ДФІ в Чернігівській області було проведено ревізію Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради. У ході здійснення контрольного заходу було проведено зустрічну звірку з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій і розрахунків у Дитячій поліклініці № 2 Чернігівської міської ради за період з 01.01.2014 по 01.02.2016. За результатами вищевказаної звірки встановлено порушення відповідачем вимог пункту 4 Розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 щодо здійснення обчислення середньоденного заробітку мобілізованого працівника з урахуванням заробітної плати за сумісництвом. Вищевказані дії призвели до отримання Дитячою поліклінікою № 2 Чернігівської міської ради надлишкових коштів з Державного бюджету України у вигляді компенсації у розмірі 6577,80 грн. У свою чергу, ДФІ в Чернігівській області направлялась на адресу начальника Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради обов'язкова до виконання вимога від 03.06.2016 № 25-04-18-14/3680 щодо усунення порушень чинного законодавства України, однак остання, в частині стягнення з Дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради коштів в сумі 6577,80 грн., на сьогоднішній день залишається не виконаною.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили у їх задоволенні відмовити, оскільки останні в оскаржуваних правовідносинах діяли у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Так, Законом України від 20.05.2014 № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 119 Кодексу законів про працю України, яка передбачає, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Що стосується виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, які працювали за сумісництвом, то законодавством не встановлено обмежень щодо здійснення виплат середньої заробітної плати працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, які працюють на підприємствах за сумісництвом.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що з 15.02.2016 по 11.05.2016 посадовими особами ДФІ в Чернігівській області, відповідно до пункту 2.5 Плану контрольно-ревізійної роботи Держфінінспекції України на I квартал 2016 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 12.02.2016 № 46 та від 28.04.2016 № 183, проведено ревізію використання коштів, виділених з Державного бюджету України на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради за період з 01.01.2014 по 01.02.2016, результати якої відображено у акті ревізії від 11.05.2016 № 04-21/06 (а.с.9-18).

Як вбачається з матеріалів справи, у ході здійснення вищевказаного контрольного заходу ДФІ в Чернігівській області з 31.03.2016 по 01.04.2016 проведено зустрічну звірку, з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, у Дитячій поліклініці № 2 Чернігівської міської ради за період з 01.01.2014 по 01.02.2016.

За результатами зустрічної звірки ДФІ в Чернігівській області складено довідку від 01.04.2016 № 04-21/24 (а.с.19-21), відповідно до якої встановлено порушення відповідачем вимог пункту 4 Розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 щодо здійснення обчислення середньоденного заробітку мобілізованого працівника з урахуванням заробітної плати за сумісництвом. Так, мобілізований працівник ОСОБА_6 працював на дату призову на службу за основним місцем роботи (повна зайнятість) на посаді інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу та за сумісництвом (0,5 посади) на посаді інженера-електроніка інформаційно-аналітичного відділу (наказ головного лікаря Дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради від 24.03.2014 № 53-к «По особовому складу») (а.с.54-55). Однак, за зазначеними посадами законодавством не передбачено включення заробітної плати за час роботи за сумісництвом до розрахунку середнього заробітку, а отже витрати, понесені Дитячою поліклінікою № 2 Чернігівської міської ради, при нарахуванні та виплаті середнього заробітку мобілізованому працівнику ОСОБА_6, нараховані та виплачені за посадою внутрішнього сумісництва, не є предметом компенсацій, межі виплати яких визначені постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 105 «Про затвердження Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв'язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв'язку з прийняттям на військову службу за контрактом». Вищевказані дії призвели до отримання Дитячою поліклінікою № 2 Чернігівської міської ради надлишкових коштів з Державного бюджету України на компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на загальну суму 6577,80 грн.

03.06.2016 ДФІ в Чернігівській області винесено вимогу «Щодо усунення порушень законодавства» № 25-04-18-14/3680, яку, у свою чергу, направлено на виконання на адресу начальника Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради зі строком зворотнього інформування до 04.07.2016 (а.с.26-27).

Оскільки, кошти у сумі 6577,80 грн. до Державного бюджету України відповідачем повернуті не були, ДФІ в Чернігівській області звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу здійснення ДФІ в Чернігівській області державного фінансового контролю з використання бюджетних коштів, а відтак врегульовані Законом України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-XI), а також Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення № 499/2011), Кодексом законів про працю України, Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року (далі - Порядок № 105).

Так, у відповідності до статті 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з Положенням № 499/2011 Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходи щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення № 499/2011).

Відповідно до пункту 6 Положення № 499/2011 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Також, Положенням № 499/2011 установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно зі статтею 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються чи перевіряються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 15 квітня 2014 року №21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014 року № 21-89а14, який згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за результатами проведення зустрічної звірки у Дитячій поліклініці № 2 Чернігівської міської ради виявлено порушення відповідачем вимог пункту 4 Розділу III Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 щодо здійснення обчислення середньоденного заробітку мобілізованого працівника з урахуванням заробітної плати за сумісництвом, що призвело до отримання Дитячою поліклінікою № 2 Чернігівської міської ради надлишкових коштів з Державного бюджету України на компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на загальну суму 6577,80 грн.

Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаними висновками Державної фінансової інспекції в Чернігівській області, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 на дату призову на службу працював у Дитячій поліклініці № 2 Чернігівської міської ради за основним місцем роботи (повна зайнятість) на посаді інженера-програміста інформаційно-аналітичного відділу та за сумісництвом (0,5 посади) на посаді інженера-електроніка інформаційно-аналітичного відділу (наказ головного лікаря Дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради від 24.03.2014 № 53-к «По особовому складу») (а.с.54-55).

У свою чергу, Законом України від 20.05.2014 № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 119 Кодексу законів про працю України, частиною 3 якої передбачено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову.

Механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - працівники), за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» (далі - бюджетні кошти) визначений Порядком № 105.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 105 обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

У свою чергу, пунктом 4 Розділу III Порядку № 100, порушення якого стало підставою для винесення позивачем обов'язкової до виконання вимоги, передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються, зокрема, заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством).

Разом з тим, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 24.03.2005 № 2-рп/2005 справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Елементи права, зокрема, розмірність, рівність, мораль, об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що особа не повинна втрачати частину заробітку з підстав її призову під час мобілізації, на особливий період.

У свою чергу, ні частина 3 статті 119 Кодексу законів про працю України, ні Порядок № 105 не містять жодних обмежень щодо виплати середньої заробітної плати працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які працюють на підприємствах за сумісництвом.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що за громадянами України, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету з урахування частини 3 статті 119 Кодексу законів про працю України у відповідності до Порядку № 105 як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом.

Аналогічна позиція була висловлена і Міністерством соціальної політики України у своїх роз'ясненнях від 13.05.2016 № 556/13/84-16 та від 17.05.2016 № 563/13/84-16, наявних у матеріалах справи (а.с.39,40).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Дитячої поліклініки № 2 Чернігівської міської ради до Державного бюджету України грошових коштів у сумі 6577,80 грн. та задоволення позовних вимог Державної фінансової інспекції в Чернігівській області.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) «Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...».

Вирішуючи питання стосовно застосування частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява № 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Чернігівській області - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій