Справа № 826/27865/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 серпня 2016 року 09:15 справа №826/27865/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Київського міського військового комісаріату
2. Міністерства оборони України
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач 1) та Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач 2), в якому просив: 1) визнати протиправними та нечинними дії Міністерства оборони України щодо нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранень (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499, що містить положення, які не відповідають (звужують) положення вимог частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, де зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення; 2) зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги з 01 лютого 2011 року, з часу настання інвалідності, ОСОБА_1 , 1955 року народження, інваліду другої групи за посадою, на день втрати працездатності, начальника групи Головного фінансово-економічного управління міністерства оборони України, яку він займав на день звільнення з військової служби, 16 вересня 2004 року, на підставі грошового забезпечення, встановленого частиною другою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірах, визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності, виходячи з місячного грошового забезпечення в сумі 5 170,50 грн., у тому числі посадового окладу в сумі 1 350,00 грн., окладу за військовим званням в сумі 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 40% в сумі 594,00 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань 100% в сумі 2 079,00 грн., служби в умовах режимних обмежень 20% в сумі 270,00 грн., премії на день втрати працездатності 55% посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 15 січня 2011 року №50 в сумі 742,50 грн., та провести доплату різниці в сумі 167 031,00 грн.; 3) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити доплату різниці в сумі 167 031,00 грн. з врахуванням раніше виплаченої суми 112 266,00 грн. одноразової грошової допомоги з 1 лютого 2011 року, час настання інвалідності, ОСОБА_1 , 1955 року народження, інваліду другої групи за посадою на день втрати працездатності, начальника групи Головного фінансово-економічного управління міністерства оборони України, яку він займав на день звільнення з військової служби, 16 вересня 2004 року, на підставі грошового забезпечення, встановленого частиною другою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірах, визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності, виходячи з місячного грошового забезпечення в сумі 5 170,50 грн., у тому числі посадового окладу в сумі 1 350,00 грн., окладу за військовим званням в сумі 135,00 грн., процентної надбавки за вислугу років 40% в сумі 594,00 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань 100% в сумі 2 079,00 грн., служби в умовах режимних обмежень 20% в сумі 270,00 грн., премії на день втрати працездатності 55% посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 15 січня 2011 року №50 в сумі 742,50 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/27865/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 березня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що відповідач 2 протиправно нарахував йому грошову допомогу, а відповідач 1, протиправно її виплатив, виходячи з положень абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранень (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Зазначає, що передбачені цим порядком положення не відповідають положенням вимог частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, тому перевага при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги має надаватися положенням статті 9 цього закону, згідно з якими до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, набавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відтак, на думку позивача, обрахунок одноразової грошової допомоги мав здійснюватись виходячи з грошового забезпечення в сумі 5 170,00 грн., що включає в себе посадовий оклад в сумі 1 350 грн., оклад за військовим званням в сумі 135,00 грн., процентну надбавку за вислугу років 40% в сумі 594,00 грн., надбавку за виконання особливо важливих завдань 100% в сумі 2 079,00 грн., службу в умовах режимних обмежень 20% в сумі 270,00 грн., премію на день втрати працездатності 55% посадового окладу в сумі 742,50 грн.

Відповідач 1 надав письмові заперечення проти позову, в яких зазначає про правомірність нарахування позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 54-місячного грошового забезпечення на момент встановлення інвалідності виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу руху.

Відповідач 2 надав письмові заперечення проти позову, в яких посилається на необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, на його думку, вже є така, що набрала законної сили постанова Окружного адміністративного суду України від 17 червня 2014 року у справі №826/7922/14, якою визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з порушенням вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та призначення з 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення інвалідам ІІ групи за посадою, на день втрати працездатності, на підставі грошового забезпечення та у розмірах, визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності. Відповідач 2 також вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у розмірі, встановленому підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранень (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Відповідач наголошує на тому, що позивач без поважних причин пропустив місячний строк звернення до суду, передбачений частинами четвертою та п`ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою згідно з частиною третьої статті 162 цього кодексу для залишення позовної заяви без розгляду.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно з наказом Міністра оборони України від 21 серпня 2004 року ОСОБА_1 був звільнений з лав Збройних Сил України через скорочення штатів та направлений для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного військового комісаріату м. Києва.

Відповідно до рішення МСЕК 01 лютого 2011 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІ групи довічно в результаті захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, від 18 березня 2013 року про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , останній звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київського міського військового комісаріату та Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року у справі №826/7922/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з порушенням вимог Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, зобов`язано Міністерство оборони України здійснити перерахунок та призначення грошової допомоги з 01 лютого 2011 року, одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи за посадою, на день втрати працездатності, начальника групи Головного фінансово-економічного управління МО України, яку він займав на день звільнення з військової служби, 16 вересня 2004 року, на підставі грошового забезпечення та у розмірах визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності; зобов`язано Київський міський військовий комісаріат виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи за посадою - начальник групи Головного фінансово-економічного управління МО України, яку він займав на день звільнення з військової служби - 16 вересня 2004 року, на підставі грошового забезпечення та у розмірах, визначених на момент встановлення права, встановлення інвалідності.

Позивач зазначає, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року у справі №826/7922/14 Міністерством оборони України було нараховано, а Київським міським військовим комісаріатом 30 червня 2015 року перераховано на його рахунок 112 266,00 грн. одноразової грошової допомоги на день встановлення інвалідності - 01 лютого 2011 року. Ця обставина відповідачами не заперечується.

Як вказано раніше, позивач вважає, що одноразова грошова допомога неправильно обрахована та виплачена відповідачами виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного в абзаці п`ятому підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранень (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499. Саме ці дії позивач вважає протиправними та подає позов на захист свого порушеного права щодо отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, передбаченому законом.

Таким чином, у справі №826/7922/14 спір між сторонами виник у зв`язку з відмовою позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок захворювань, що мали місце в період проходження військової служби, а у справі №826/27865/15, що вирішується судом, - у зв`язку з виплатою зазначеної грошової допомоги у розмірі меншому, ніж передбачений законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про помилковість доводів відповідача 2 про те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року у справі №826/7922/14 є постановою суду з того самого спору і між тими самими сторонами, що й у справі №826/27865/15. Тому, підстави для закриття провадження у справі, передбачені пунктом 4 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Оцінюючи доводи відповідача 2 про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року. Виходячи з положень частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена постанова набрала законної сили 30 червня 2015 року.

Позивач про отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, який він вважає меншим, ніж встановлений законом, дізнався з часу зарахування коштів на його рахунок. Як вказує позивач та не заперечують відповідачі, кошти на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року у справі №826/7922/14 перераховано на рахунок позивача 30 червня 2015 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач про порушене, як він вважає, право на отримання одноразової грошової допомоги у повному розмірі, передбаченому законом, міг дізнатися або дізнався 30 червня 2015 року, тому саме з цього дня обчислюється строк звернення до суду, який сплинув через шість місяців.

Позивач подав адміністративний позов до суду 23 грудня 2015 року (дата згідно з відтиском штемпеля поштового відділення на конверті), тобто в межах визначеного в абзаці першому частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Місячний строк звернення до суду, встановлений частиною четвертою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, на пропуск якого позивачем вказує відповідач 2, не може бути застосовано до адміністративного позову, що вирішується судом, оскільки застосовується у разі передбаченої законом можливості досудового порядку вирішення спору та використання позивачем такого порядку. Законом прямо не передбачено можливості досудового врегулювання спору, що виник у зв`язку з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі меншому ніж визначений законом.

Місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, на пропуск якого позивачем також вказує відповідач 2, також не може бути застосовано до позову, що вирішується судом, оскільки застосовується до позову щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів. Вимоги про оскарження рішень відповідачів не є предметом адміністративного позову, що вирішується судом.

Враховуючи наведене, підстава для залишення позовної заяви без розгляду, встановлена у частині третій статті 162 цього кодексу для залишення позовної заяви без розгляду, відсутня.

Відповідно до статті 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі по тексту Порядок).

Відповідно підпункту другого пункту 2 Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у розмірі 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Право позивача, звільненого з лав Збройних Сил України 21 серпня 2004 року та якому встановлена ІІ група інвалідності 01 лютого 2011 року, на отримання такої грошової допомоги підтверджено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2014 року у справі №826/7922/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року.

Відповідно до абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку №499 грошове забезпечення визначається для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років.

Водночас частиною другою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено ширший перелік складових грошового забезпечення. Згідно з цією нормою закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене, для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати положення частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який має вищу юридичну силу щодо підзаконного нормативно-правового акта Порядку.

Наведена вище позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який неодноразово у постановах від 12 листопада 2013 року у справі №21-383а13, від 12 січня 2014 року у справі №21-464а13, від 28 січня 2014 року у справі №21-475а13, від 17 червня 2014 року у справі №21-192а14 наголошував на тому, що виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги слід застосовувати Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а не Порядок.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2011 року у справі №2а-7205/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2012 року, визнано незаконним та нечинним абзац п`ятий підпункту 4 пункту 2 Порядку №499. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 жовтня 2014 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2011 року та ухвала Київського апеляційного суду від 12 квітня 2012 року залишені без змін.

Враховуючи наведене, дії відповідачів щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги виходячи з положень абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку №499 є протиправними. Такі дії порушили право позивача на отримання зазначеної допомоги у розмірі, визначеному виходячи з положень частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині вимог про: визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги виходячи з положень абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранень (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499; зобов`язання Міністерства оборони України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 інваліду ІІ групи, у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, виходячи з положень частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції Закону України від 03 листопада 2006 року №328-V); зобов`язання Київського місткого військового комісаріату здійснити доплату, яка є різницею між сумою, яка підлягала виплаті, та фактично виплаченою позивачу сумою - 112 266 грн.

У решті позов задоволенню не підлягає зважаючи на те, що суд не має права визначати суму недоплаченої грошової допомоги, оскільки суд не може підміняти суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, здійснюючи замість протиправних дій інші дії, які б відповідали закону та належали до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачами не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги виходячи з положень абзацу п`ятого підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранень (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 інваліду ІІ групи, у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, виходячи з положень частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

4. Зобов`язати Київський міський військовий комісаріат здійснити доплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 інваліду ІІ групи, у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, яка є різницею між сумою такої допомоги, обрахованої виходячи з положень частини другої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, та фактично виплаченою позивачу сумою допомоги.

5. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов