Справа № 812/578/16
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року справа №812/578/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Білокуракинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі №812/578/16 за позовом ОСОБА_3 до Ліквідаційної комісії Білокуракинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_3 винагороду за безпосередню участь в антитерористичних операціях у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000,00 грн., у розрахунку на місяць, за період з 12.07.2014 по 31.12.2014, на загальну суму - 34 746,84 грн.

В обґрунтування зазначив, що в червні 2015 року звільнився з органів МВС по хворобі.

В період з 12.07.2014 року по 09.06.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції.

При звільненні в червні 2015 року відповідач не виплатив позивачу винагороду за участь в АТО за 2014 рік, посилаючись на відсутність фінансування по зобов'язанням минулих бюджетних років.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ліквідаційної комісії Білокуракинського районного відділу Головного управління МВС України в Луганській області на користь ОСОБА_3 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за липень - грудень 2014 в загальному розмірі 31 819,34 грн, в тому числі за липень 2014 року - 5031,94 грн, за серпень 2014 року - 5 156,78 грн, за вересень 2014 року - 5 253,07 грн, за жовтень 2014 року - 5108,81 грн, за листопад 2014 року - 5 361,21 грн, за грудень 2014 року - 5 907,53 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що для виплати винагороди були виділені кошти з резервного фонду за окремою бюджетною програмою із зазначенням сум, які виділяються для проведення виплат.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.

Оскільки наказ про включення позивача до участі в АТО у період з 12.07.2014 року видано у червні 2015 року, тому у відповідача відсутні законні підстави для виплати цієї винагороди.

Крім цього, суд першої інстанції неправильно здійснив розрахунок суми винагороди, яка повинна розраховуватися пропорційно дням участі в АТО.

Також компенсаційні виплати не входять до складу грошового забезпечення, оскільки вони не мають постійного характеру, тому ці кошти не повинні входити до складу винагороди за участь в АТО.

В частині відмови в задоволенні позову судове рішення не оскаржується.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

З 12.08.1995 року позивач прийнятий до органів внутрішніх справ, наказом ГУ МВСУ у Луганській області № 189 о/с від 09.06.2015 року звільнений з посади підполковника міліції з 09.06.2015 року за пунктом 64 «б» (через хворобу) (а.с. 9-10, 11, 12).

Як вбачається з довідки від 23.06.2016 року №1732/111/19-2016 (а.с.23), ОСОБА_3 наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 року № 158 включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 12.07.2014 року.

Наказом АТЦ при СБУ від 20.08.2015 року №232 позивач виключений зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення, з 09.06.2015 року (а. с. 23).

Довідкою № ВДЗ/6198/А від 24.06.2015 року, виданою ГУ МВС України у Луганській області, підтверджується, що ОСОБА_3 в період з 12.07.2014 року по 09.06.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (а. с. 8).

Як вбачається з довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період проходження служби позивачем в Білокуракинському РВ ГУМВС України в Луганській області за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року (а.с.14), грошове забезпечення ОСОБА_3 становило:

у липні 2014 року - 5163,48 грн;

у серпні 2014 року - 5288,32 грн;

у вересні 2014 року-8253,07 грн, в тому числі матеріальна допомога на оздоровлення - 3000,00 грн;

у жовтні 2014 року - 5 258,62 грн;

у листопаді 2014 року - 5 562,18 грн,

у грудні 2014 року - 6 142,60 грн.

За даними довідки від 15.06.2016 року ОСОБА_3 у період з 09.09.2014 року по 24.09.2014 року перебував у відпустці, у період з 10.10.2014 року по 28.10.2014 року на лікарняному (а. с. 24).

04 червня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі Постанова № 158), яка офіційно оприлюднена в «Урядовому кур»єрі» від 06 червня 2014 року № 101 і набрала чинності 06 червня 2014 року.

Пунктом 2 Постанови № 158 визначено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100% місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3 000 гривень, у розрахунку на місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 року № 158» від 10 вересня 2014 року № 417 (далі Постанова № 417) внесені зміни до п. 2 Постанови № 158, який доповнено новим абзацом такого змісту: «Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров»я у зв»язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах».

Постанова № 417 офіційно оприлюднена в «Урядовому курєрі» від 13 вересня 2014 року № 168 і набрала чинності 13 вересня 2014 року.

31 березня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі - Постанова № 24), яка офіційно оприлюднена в «Урядовому кур»єрі» від 03 лютого 2015 року № 19 і набрала чинності 03 лютого 2015 року.

Абзацом 1 пункту 1 Постанови №24 визначено, що під час проведення антитерористичної операції особам рядового і начальницького складу правоохоронних органів за безпосередню участь у антитерористичній операції виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Згідно з абз. 2 п. 1 Постанови № 24 розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у антитерористичній операції менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови № 24 винагорода особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоровя після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Пунктом 3 Постанови № 24 затверджений розмір винагороди особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у антитерористичній операції, який становить 100% місячного грошового забезпечення.

Пунктом 4 Постанови № 24 Міністерству оборони разом з іншими заінтересованими державними органами доручено затвердити порядок та умови виплати винагороди.

Пунктом 6 Постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність п. 2 Постанови № 158 у частині виплати особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100% місячного грошового забезпечення, але не менш як 3 тис. гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» від 23 липня 2014 року № 719, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2014 року за № 939/25716 (далі Наказ № 719) передбачав виплату особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за безпосередню участь в антитерористичних операціях починаючи з 01 травня 2014 року винагороди в розмірі 100% місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснювалося з розрахунку місячного грошового забезпечення (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

П. 2 Наказу № 719 передбачав виплату винагороди за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у п. 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів начальників закладів, установ, організацій (начальникам - наказів вищих начальників, начальників органів внутрішніх справ.

Згідно з п. 4 Наказу № 719, він підлягав застосуванню з 01 травня 2014 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про внесення змін до наказу МВС України від 23 липня 2014 року № 719» від 18 листопада 2014 року № 1246, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2014 року за № 1531/26308 (далі Наказ № 1246), п. 2 Наказу № 719 доповнений новим абзацом, який передбачав, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, евакуйованим у зв»язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі в зазначених операціях і заходах, виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров»я.

Відповідно до п. 3 Наказу № 1246, він підлягав застосуванню з 13 вересня 2014 року.

02 лютого 2015 року Міністерством оборони України виданий наказ № 49 «Про особливості виплати винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичної операції», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 року за № 135/26580 (далі Наказ № 49).

П.п. 3, 5 Наказу № 49 встановлено, що цей наказ застосовується з дня набрання чинності Постановою № 24, зокрема у правоохоронних органах.

Наказом № 49 затверджений Порядок виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі Порядок № 49).

Згідно з п. 1 розділу І Порядку № 49 цей Порядок визначає механізм та умови виплат винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв»язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту (далі військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в антитерористичній операції (далі АТО), інших заходах в умовах особливого періоду.

П. 4 розділу І Порядку № 49 визначено, що виплата винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) наказами вищих командирів (начальників, керівників). Розміри винагород та додаткових винагород у наказах зазначаються у гривнях.

За правилами п. 6 розділу І Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до Постанови № 24.

Виплата винагороди військовослужбовцям (крім резервістів) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду регламентована розділом ІІ Порядку № 49.

Так, відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період проведення АТО за безпосередню участь у АТО виплачується винагорода у розмірі 100% місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку № 49 розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обовязків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у АТО менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень.

При цьому відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Згідно з п. 5 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з наказом першого заступника керівника АТЦ при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 07.06.2015 року № 158 ОСОБА_3 вважався таким, що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 12.07.2014 року по 09.06.2015 року.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 24 червня 2015 року №ВДЗ/6198/А ОСОБА_3 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області в період з 12 липня 2014 року по 09 червня 2015 року.

Отже, факт прибуття ОСОБА_3 до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань, саме з 12 липня 2014 року підтверджений наданими доказами та не заперечується сторонами.

На підставі викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не нарахував та не сплатив позивачу винагороду за безпосередню участь в АТО з 12.07.2014 року по 31.12.2014 року.

Суд апеляційної інстанції не приймає посилання апелянта на відсутність фінансування по зобов'язанням минулих бюджетних років з огляду на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, справу «Кечко проти України» (заява №63134/00) від 08.11.2005 року, в якій Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань. В п.23 Рішення Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Оскільки ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області в період з 12 липня 2014 року, то відповідно він мав право на отримання винагороди саме з 12.07.2014 року.

Що стосується розрахунку суми винагороди, судова колегія зазначає наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до п.2 Постанови №158 за безпосередню участь в антитерористичних операціях особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ виплачувалась винагорода в розмірі 100% місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень у розрахунку на місяць.

Пункти 1 та 2 Наказу №719 передбачав виплату особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за безпосередню участь в антитерористичних операціях починаючи з 01 травня 2014 року винагороди в розмірі 100% місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснювалося з розрахунку місячного грошового забезпечення (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Винагорода виплачувалася за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у п. 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів начальників закладів, установ, організацій (начальникам - наказів вищих начальників, начальників органів внутрішніх справ.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що за період з 12.07.2014 року по 31.12.2014 року обчислення винагороди позивачу повинно здійснювати з розрахунку місячного грошового забезпечення (з урахуванням місячної додаткової грошової винагороди) за займаною посадою на час участі в певних операціях і заходах АТО.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта, що винагорода повинна розраховуватися пропорційно дням участі позивача в АТО, оскільки зазначена норма почала діяти тільки з 2015 року.

Що стосується компенсаційних виплат судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (далі - постанова №1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додаток 26 до постанови №1294 передбачає, зокрема, такий додатковий вид грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, як доплату за службу в нічний час.

Таким чином, є неспроможними доводи апелянта, що компенсаційні виплати (доплата за службу в нічний час та святкові дні) не входять до складу грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Білокуракинського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі №812/578/16 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року у справі №812/578/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді Д.В. Ляшенко

Л.В. Ястребова