Справа № 824/410/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 р. м. Чернівці справа № 824/410/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Бідней О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно наказу №622/3 від 04.05.2016 р. позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу легалізації об'єднань громадян реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 4 травня 2016 року у зв'язку із ліквідацією, скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що її звільнено незаконно, зокрема, вказує, що не вказано чітко причин звільнення та не враховано перебування позивача станом на день її звільнення у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також факту, що вона є вагітною.

Окрім того, позивач вказує, що її не було повідомлено у встановлений чинним законодавством термін про її звільнення та не запропоновано іншої посади.

Зазначені дії, як стверджує позивач, завдали їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 10000 грн.

Тому, позивач просить суд визнати незаконним звільнення її з зазначеної вище посади, просить поновити її на роботі, стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Відповідач в письмових запереченнях зазначив, що підставою для звільнення позивача слугувала повна ліквідація юридичної особи Чернівецького міського управління юстиції.

Попередження про майбутнє звільнення від 04.03.2016 р. було доведене ОСОБА_3 в телефонному режимі, так як вона тривалий термін перебувала за кордоном та була відсутня за місцем проживання.

Відповідач посилається на акт складений працівниками відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції засобами телефонного (мобільного) зв'язку, який підтверджує попередження позивача про вивільнення та повідомлення про можливість надання в подальшому пропозицій щодо працевлаштування (у разі надання згоди).

Позивачу згодом було запропоновано зайняти посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, однак позивач такої згоди на надала.

Відповідач зазначає, що враховуючи, що термін два місяці з моменту попередження про можливе звільнення сплив, згода на запропоновану посаду та працевлаштування від позивача відсутня, в зв'язку з ліквідацією Чернівецького міського управління юстиції 04.05.2016 р. відповідачем виданий наказ про звільнення ОСОБА_3 з займаної посади.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю.

В судовому засіданні також надали пояснення свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вказали, що неодноразово телефонували позивачу для повідомлення про її звільнення в зв'язку з ліквідацію Чернівецького міського управління юстиції, а також повідомили, що їй запропоновано іншу вакантну посаду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх позицій, надавши їм оцінку з точки зору достовірності, належності, допустимості та повноти, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач займала посаду головного спеціаліста відділу легалізації об'єднань громадян реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції. Згідно заяви позивача від 29.04.2016 р. їй надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно змісту наказу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 02.03.2016 №44/5 Про вивільнення працівників у зв'язку із ліквідацією районних та міських управлінь юстиції Чернівецької області наказано підготувати та ознайомити з попередженням про наступне вивільнення, відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України, інших працівників районних, міських управлінь юстиції Чернівецької області та структурних підрозділів, що ліквідуються. У період дії попереджень працівників про вивільнення вирішити питання про можливі працевлаштування працівників, які підлягають звільненню.

Як видно з матеріалів справи, 04.03.2016 р. позивача попереджено про те, що трудовий договір не раніше ніж через два місяці з дня попередження буде розірваний на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією Чернівецького міського управління юстиції. Як свідчить відмітка на попередженні, його зміст доведено до відома позивача в телефонному режимі, в зв'язку з тим, що вона перебувала за кордоном.

Про повідомлення щодо попередження про вивільнення складено акт працівниками відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, а саме начальником відділу - ОСОБА_5, головним спеціалістом відділу - ОСОБА_6, провідними спеціалістами відділу - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Вказаний акт складено про те, що 04.03.2016 р. у зв'язку з неможливістю з'явитися до відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, через тимчасове перебування за кордоном, засобами телефонного зв'язку, було оповіщено ОСОБА_3 через телефонні номери , , що належать ОСОБА_4 про майбутнє вивільнення з займаної посади у зв'язку з ліквідацією Чернівецького міського управління юстиції. Також в телефонній розмові було повідомлено про можливість надання в подальшому пропозиції щодо працевлаштування (у разі надання згоди).

Як видно з матеріалів справи, працівниками відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 11.04.2016 р. в телефонному режимі було запропоновано для зайняття посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Також їй було зазначено про необхідність повідомлення про результати розгляду наданих пропозицій в строк до 04.05.2016 р.

З приводу вказаних обставин складено акт про надання пропозицій від 11.04.2016 р., за підписом працівників відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, а саме начальника відділу - ОСОБА_5, головних спеціалістів відділу - ОСОБА_6, ОСОБА_10 та провідного спеціалісту відділу - ОСОБА_9

В свою чергу, 04.05.2016 р. працівниками відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, а саме начальником відділу - ОСОБА_5, головними спеціалістами відділу - ОСОБА_6, ОСОБА_10, провідними спеціалістами відділу - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 складено акт, за змістом якого станом на 04.05.2016 р. відповіді позивача на надану Головним територіальним управлінням юстиції у Чернівецькій області пропозицію не надійшло.

Також, судом встановлено, що всі зазначені вище попередження та пропозиції доводилися до відома позивача в телефонному режимі в зв'язку з її відсутністю за наявними в особовій справі адресами реєстрації і фактичного проживання, та перебуванням її за кордоном.

Згідно з Наказом Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 04.05.2016 р. ОСОБА_3 звільнено з посади головного спеціаліста відділу легалізації об'єднань громадян реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції у зв'язку з ліквідацією, скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає незаконним її звільненням, а тому звернулася з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

У відповідності до частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 та на виконання пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року №99 "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги" Міністерством юстиції України видано наказ від 01.03.2016р. №572/5 Про ліквідацію територіальних управлінь юстиції.

У відповідності до додатку 1 наказу №572/5 від 01.03.2016 р. до Переліку територіальних органів юстиції Міністерства юстиції України, що ліквідуються занесено Чернівецьке міське управління юстиції.

Судом встановлено, що підставою для звільнення позивача була повна ліквідація Чернівецького міського управління юстиції.

Разом з цим, згідно частини 1 статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем вживались заходи щодо повідомлення позивача про наступне вивільнення у встановлений КЗпП строк засобами телефонного зв'язку, про що складені відповідні акти.

В судовому засіданні судом було допитано в якості свідків начальника та заступника начальника відділу кадрової роботи та державної служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Свідки підтвердили, що довели до відома позивача про звільнення в зв'язку з ліквідацією та пропозицію щодо зайняття іншої посади. Окрім того, ОСОБА_4 повідомила, що зразки відповідних документів були надіслані нею позивачу електронною поштою.

Статтею 184 КЗпП України передбачено гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей. Згідно частини 3 статті 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Так, судом встановлено, що позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Окрім того, в матеріалах справи міститься скринінгова екографія першої чверті вагітності позивача, що була здійснена в м. Рим, Італія. Зазначене також підтверджує перебування позивача за межами України.

Водночас, позивачу було запропоновано посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та громадських формувань Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Однак, станом на 04.05.2016 р., закінчення періоду дії попередження, від позивача не надійшло жодної відповіді з приводу вказаної пропозиції працевлаштування.

Позивачем до позову додано заяву до Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про переведення її на іншу посаду, датовану 29 квітня 2016 року. Однак, як свідчить відмітка біля штампу установи її було надано в управління 12.05.2016 р., тобто вже після звільнення.

Врахувавши викладені вище положення чинного законодавства, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що відповідачем в зв'язку з ліквідацією Чернівецького міського управління юстиції попереджено позивача про звільнення у встановлений КЗпП строк, а також вжито заходи щодо її працевлаштування. При цьому, обставини, на які посилається позивач у позові не відповідають фактичним обставинам даного спору.

Згідно статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіривши наказ Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 04.05.2016 року №622/3 про звільнення ОСОБА_3 на предмет відповідності вище наведеним критеріям приходить до висновку про те, що він прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням всіх визначених законом обставин, що мають бути враховані при прийнятті вказаного рішення.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання нечинним спірного наказу.

Згідно з частинами першою та другою ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

В силу того, що судом встановлено правомірність наказу Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 04.05.2016 року №622/3, правові підстави для поновлення її на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, слід зазначити, що за приписами частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Разом з тим, вирішення питання про шкоду згідно з даною нормою КАС України безумовно залежить від встановлення за рішенням суду протиправності рішення, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Тобто, на думку суду, задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди виключається за умови не визнання протиправності рішення відповідача.

За таких обставин, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 31 серпня 2016 р.