Справа № 820/10651/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 серпня 2016 р. справа № 820/10651/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кульчій А.М.,

представників позивача - Назаренко О.А., Синєпольської О.В., Ширяєвої О.І.,

представника відповідача - Губської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаком" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаком" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № , № , № , № від 08.10.2015; повернути позивачу понесені судові витрати у сумі сплаченого судового збору 219607,84 грн. та витрат на юридичні послуги у сумі 11000 грн..

В обґрунтування позовних вимог вказує, що контролюючим органом було проведено перевірку ТОВ "Мегаком", за результатами якої складено Акт № 821/20-30-22-01/23753268 від 28.09.2015 року. На підставі даного акту, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № , № , № , № від 08.10.2015 року. Позивач зазначає, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, оскільки у позивача наявні всі документи, на підставі яких позивач мав встановлене законом право на віднесення сум по даним взаємовідносинам до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Представники позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що встановлені за наслідком перевірки порушення позивачем вимоги діючого законодавства є обґрунтованими, та як наслідок, прийняті на їх підставі спірні податкові повідомлення-рішення є законними, а тому позов не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ТОВ "Мегаком" зареєстровано як юридична особа 06.09.1995 року № 6006953 за адресою: 61145, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 195-Б.

Позивач перебуває на обліку в Центральній обєднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 06.09.1995 року за № 6984, , відповідно до свідоцтва № 100046834 зареєстрований платником податку на додану вартість з 14.07.1997 року.

З матеріалів справи вбачається, що Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Мегаком" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 821/20-30-22-01/23753268 від 28.09.2015 року, у висновках якого зазначені наступні порушення, а саме:

- пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, внаслідок чого ТОВ "Мегаком" завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток всього у сумі 43547806,00 грн., в тому числі у 2014 році у розмірі 43547806,00 грн.;

- п. 193.1 ст. 193, пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, внаслідок чого ТОВ "Мегаком" занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет, всього на 6324630,00 грн., у тому числі у липні 2012 року на 393168 грн., у серпні 2012 року на суму 743256,00 грн., у вересні 2012 року на 1147360,00 грн., у жовтні 2012 року на суму 355158,00 грн., у листопаді 2012 року на 862298,00 грн., у грудні 2012 року на 343671,00 грн., у січні 2013 року на 265555,00 грн., у лютому 2013 року на 318593,00 грн., у березні 2013 року на 437641,00 грн., у квітні 2013 року на суму 245554,00 грн., у травні 2013 року на суму 432177,00 грн., у червні 2013 року на суму 309006,00 грн., у липні 2013 року на 233259,00 грн., у серпні 2013 року на 150394,00 грн., у листопаді 2013 року на суму 32357,00 грн., у грудні 2013 року на 34172,00 грн., у січні 2014 року на 21012,00 грн.; завищено значення рядка 24 "сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду" в декларації з ПДВ за грудень 2014 року на 23337,00 грн.; завищено значення рядка 23.1 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" в деклараціях з ПДВ всього на 182269,00 грн., у тому числі у червні 2014 року на 139052,00 грн., липні 2014 року на 43217,00 грн..

На підставі висновків перевірки, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.10.2015 року: № , яким збільшено суму грошового зобов'язання на суму 14230417,50 грн., з яких 6324630,00 грн. з податку на додану вартість та 7905787,50 грн. - фінансові санкції; № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 182269,00 грн. та застосовано фінансових санкцій на суму 227836,25 грн.; № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43547806,00 грн.; № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 23337,00 грн..

Перевіряючи обґрунтованість висновків податкового органу, та як наслідок правомірність визначення позивачу суми грошового зобов'язання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд дійшов висновку про наступне.

В акті перевірки відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки правомірність застосування ТОВ "Мегаком" норм 197.1.27 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування операцій з постачання лікарських засобів по деяким медичним препаратам не є можливим, оскільки підприємство не надало реєстраційних посвідчень на лікарський засіб.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що під час постачання лікарських засобів згідно вимог чинного законодавства користується Державним реєстром лікарських засобів та перевіряє наявність ліків, що продаються, препаратів, у цьому переліку на кожен день поставки. Також повідомив, що під час проведення перевірки реєстраційні посвідчення, які були в наявності, були надані для ознайомлення контролюючому органу та зазначив, що оригінали посвідчення володіє одноособово виробник, передача його іншим особам неможлива. Додатково позивачем було надано до податкового органу інформацію щодо номерів та строку дії реєстраційних посвідчень, які були зазначені у Державному реєстрі лікарських засобів під час постачання лікарських засобів.

Суд зазначає, що відповідно до пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, звільняються від оподаткування операції з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про лікарські засоби" державна політика у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів спрямовується на підтримку наукових досліджень, створення та впровадження нових технологій, а також розвиток виробництва високоефективних та безпечних лікарських засобів, забезпечення потреб населення ліками належної якості та в необхідному асортименті шляхом ведення Державного реєстру лікарських засобів України із забезпеченням публічного доступу до нього осіб, здійснення відповідних загальнодержавних програм, пріоритетного фінансування, надання пільгових кредитів, встановлення податкових пільг тощо.

Згідно з п. 2 ст. 1 Порядку ведення Державного реєстру лікарських засобів України, державний реєстр ведеться у вигляді спеціалізованої електронної бази, що містить відомості про лікарські засоби, зареєстровані (перереєстровані) МОЗ України в встановленому порядку, дозволені для виробництва і застосування в Україні з метою інформаційного забезпечення у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів; п. 6. Адміністратор Державного реєстру з метою забезпечення відкритості в загальнодоступності для ознайомлення забезпечує доступ до інформаційного фонду Державного реєстру на офіційному веб-сайті Державного реєстру і поширення його даних засобами масової інформації, за потреби здійснює видання (перевидання) Державного реєстру у друкованому вигляді; п. 5.. Виключення лікарського засобу з інформаційного та еталонного фондів Державного реєстру здійснюється у зв'язку із закінченням строку дії його державної реєстрації або на підставі наказу МОЗ України про припинення (скорочення дії реєстраційного посвідчення.

Тобто, наявність реєстраційного посвідчення не надає право на використання пільги, а лише фіксує факт проходження процедури державної реєстрації лікарського засобу.

Як зазначено у п. 3.2.3 акту перевірки № 821/20-30-22-01/23753268 від 28.09.2015 року, що за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року встановлено порушення повноти нарахування податку на додану вартість, а саме за період з 01.02.2014 року по 30.10.2014 рік встановлено завищення значення рядків 24 та 23.1.

З матеріалів справи вбачається, податковим органом у 2014 році вже були проведені документальні позапланові виїзні перевірки ТОВ "Мегаком" з податку на додану вартість для достовірності нарахування бюджетного відшкодування такого податку за періоди з 01.02.2014 року по 30.06.2014 року (акт № 3769/20-30-15-01-10/23753268 від 19.09.2014р.) та з 01.08.2014 року по 30.10.2014 рік (акт 5774/20-30-15-01-10/23753268 від 19.12.2014р.). За результатами вказаних перевірок порушень виявлено не було.

Тобто, при перевірці одного й того ж періоду з 01.02.2014 року по 30.10.2014 року податковим органом зроблено протилежні висновки щодо правильності використання пільги та повноти нарахування податку на додану вартість.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення від 08.10.2015 року № , яким ТОВ "Мегіком" збільшено суму грошового зобов'язання на загальну суму 14230417,50 грн., № , яким ТОВ "Мегаком" зменшено розмір від'ємного значення податку на додану вартість у розмірі 23337,00 грн. та № , яким ТОВ "Мегаком" зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 182269,00 грн. та застосовано фінансову санкцію у сумі 227836,25 грн. є необґрунтованими, а відтак підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 44.1. п. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податку зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами.

Як зазначено в акті перевірки, загальна сума по рахункам 945 "Витрати від операційної курсової різниці", 942 "Витрати на купівлю продаж іноземної валюти" за 2014 рік у розмірі 257825628,27 грн., є такою, що віднесена до від'ємного значення курсових різниць, не може бути підтверджена ніякими первинними документами чи розрахунком. Тому, ТОВ "Мегаком" для правильності обчислення та забезпечення достовірності інформації при складанні фінансової та податкової звітності, що впливає на визначення розміру об'єкта оподаткування та сплати податків, не мав права використовувати дані по цим рахункам, оскільки в подальшому не зміг би їх підтвердити. Також, по рахункам 711"Дохід від купівлі-продажу іноземної валюти", 714 "Дохід від операційної курсової різниці" позитивне значення курсових різниць за 2014 рік не можливо б було отримати на загальну суму 43547805,80 грн., оскільки зазначена сума не має підтвердження первинними документами щодо заборгованостей, які мало підприємство. Також зазначено, що вказана сума не має за собою ніякого документального підтвердження первинним документами або фактичним розрахунком курсових різниць по заборгованості в іноземній валюті.

Позивач зазначає, що надав письмові пояснення та документи під час перевірки та з листом-відповіддю щодо невірного обчислення курсової різниці при автоматичному перерахунку заборгованості у програмі "1С Підприємство". При перевірці і подальшому у листі-відповіді додав "Розрахунок курсових різниць" та зазначив, що це є первинним документом бухгалтерського обліку при обчисленні курсових різниць та здійснюється згідно облікової політики на підприємстві та Закону України "Про бухгалтерський облік" .

Відповідно до пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України, щодо оподаткування операцій з розрахунками в іноземній валюті зазначено, що визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено необхідність дотримання принципу єдиного грошового вимірника, згідно з яким вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у фінансовій звітності здійснюється в єдиній грошовій одиниці-гривні.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21, операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції. Валютний курс - установлений Національний банком України курс грошової одиниці до грошової одиниці іншої країни. Якщо на дату балансу або на дату здійснення розрахунків валютний курс змінився, виникають курсові різниці.

В ході розгляду справи судом встановлено, що при обчисленні податку на прибуток за 2014 рік ТОВ "Мегаком" до рядка 06.4.12 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства було віднесено суму у розмірі 214277822,00 грн. як від'ємне значення курсових різниць.

Відповідно до податкової декларації за 2014 рік, зазначена сума складається з сум курсових різниць розрахованих на кінець кожного кварталу, а саме курсова різниця складає за 1 кв. 2014 р. -69034642,88 грн., 2 кв. 2014р. - 20906011,74 грн., 3 кв. 2014р. - 116148451,82 грн., 4 кв. 2014 р. - 98129370,62 грн..

Курсові різниці виникають від перерахунку заборгованості в іноземній валюті, а саме по рахунку 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками".

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ТОВ "Мегаком" ведеться облік у відомості по рах. 632 у розрізі заборгованості по кожній ВМД окремо. Прихід товару підтверджується копіями ВМД, здійснення оплати - банківською випискою по рахунку підприємства з зазначеним курсом купівлі валюти.

Відповідно до п. 8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 визначення курсових різниць в іноземній валюті проводиться на такі дати: 1) на дату здійснення розрахунків; 2) на дату балансу.

Згідно з Положенням (стандарт) бухгалтерського обліку 21 за пасивними статтями, а саме таким є рахунок 632, при збільшенні курсу виникають "негативні" курсові різниці, котрі впливають на фінансовий результат та відображаються у складі витрат відповідного періоду.

В ході розгляду справи, судом по справі було призначено судово-економічну експертизу, на розв'язання експертів поставлено наступні витання, а саме: чи відповідає первинним документам розрахунок різниць, що виконаний ТОВ "Мегаком" за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 та чи було допущено ТОВ "Мегаком" завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43547805,80 у період з 01.07.2012 по 31.12.2014.

Відповідно до висновків судової економічної експертизи від 19.04.2016 року № 2774 зазначено, розрахунки курсових різниць ТОВ "Мегаком" за період з 01.07.2012 по 31.12.2014 методологічно виконанні згідно вимог Податкового кодексу України та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", відповідають наданим на дослідження первинним документам але суперечать наданим на дослідження даним бухгалтерського обліку. також зазначено, що підтвердити або спростувати завищення ТОВ "Мегаком" суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43547805,80 у період з 01.07.2012 по 31.12.2014 за рахунок курсових різниць не надається за можливе у зв'язку з необхідністю проведення додаткових ревізійних дій.

Тобто, заниження податку за рахунок застосування іншого технічного засобу розрахунку курсових різниць не відбулося, податковим органом не надано доказів, що з боку ТОВ "Мегаком" курсові різниці розраховані не вірно, а тому сума у розмірі 214277822,00 грн., як від'ємне значення курсових різниць згідно з п. 153.1 ст. 153 ПК України є законним та не впливає на розмір податкових зобов'язань.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 08.10.2015 року щодо зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43547806,00 грн. підлягає скасуванню.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, суд дійшов до висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення було прийнято не на підставі законодавства.

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти адміністративного позову не виконав покладений на нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок та не довів юридичної та фактичної обґрунтованості мотивів винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

Щодо позовним вимог про стягнення на користь ТОВ "Мегаком" витрат на правову допомогу у сумі 11000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 КАС України зазначено, що витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ТОВ "Мегаком" (замовник) та Адвокатським бюро "Ольги Синепольської" в особі керуючої Синепольської Ольги Валеріївни (виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 269/3-АБ-с від 10.10.2015 року та погоджено суму гонорару у розмірі 11000,00 грн..

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 27.04.2006 № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" передбачено, що за втрачений заробіток - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові у зв'язку з явкою до суду в адміністративних справах, обчислюється за кожну годину пропорційно до середньої заробітної плати особи, розрахованої відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. Загальний розмір виплати не може перевищувати суму, розраховану за відповідний час виходячи із трикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до положень Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про Держаний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року № 928-19 установлено, що з 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати у становить 1378 грн., а тому розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 551,20 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до додатку № 1 від 03.02.2016 року вбачається, що загальна сума за надання юридичних послуг склала 11000,00 грн., а саме: консультація клієнта з виїздом до офісу - 4 години (551,20х4=2204,80 грн.); ознайомлення з матеріалами справи та підготовка документів до суду, клопотань - 4 години 57 хв. =2180,80 грн.; складання позовної заяви - 4 години (551,20х4=2204,80 грн.); консультація клієнта в офісі (підготовка до участі в судовому засіданні) - 1 година = 551,20 грн.; надання юридичної допомоги в судових засіданнях у розмірі 3858,40 грн. (19.11.2015 року - 1 година х551,20=551,20 грн., 07.12.2015 року - 2 години х551,20=1102,40 грн., 18.01.2016 року - 1 година х551,20=551,20 грн., 25.01.2016 року - 1 година х551,20=551,20 грн., 03.02.2016 року - 0,5 години х551,20=275,60 грн., 07.06.2016 року - 0,5 години х551,20=275,60 грн., 22.06.2016 року - 1 година х551,20=551,20 грн.).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до рахунку № 811 від 16.03.2016 року, ТОВ "Мегаком" сплачено на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса кошти у розмірі 19860,00 грн. за проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ "Мегаком" витрати на юридичні послуги, за проведення судової економічної експертизи та судові витрати всього у розмірі 250467,84 грн..

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаком" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № , № , № , № від 08.10.2015.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаком" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 195, корп. Б, ідентифікаційний код 23753268) судові витрати в розмірі 250467 (двісті п'ятдесят тисяч чотириста шістдесят сім) грн 84 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ідентифікаційний код 39859805).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников