Справа № 821/1839/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1839/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Фурмана А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби України, третя особа Державна казначейська служба України про визнання незаконною постанови,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної виконавчої служби України про визнання незаконною постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 від 10.04.2014р. про закінчення виконавчого провадження ВП №36068862.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у відповідача не було підстав для закінчення виконавчого провадження ВП №36068862 щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2012р. у справі «Алпатов та інші проти України», оскільки на момент оскарження даної постанови залишається не виплаченою сума в розмірі 68,73 євро. Також, залишається без виконання і рішення Європейського суду з прав людини в частині нарахування простого відсотку в розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати і до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Державна виконавча служба України проти позову заперечила, зазначивши, що у звязку з тим, що в матеріалах виконавчого провадження містяться документи, підтверджуючі повне фактичне виконання рішення Європейського суду, 10.04.2014р. державним виконавцем правомірно, на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку того ж дня направлено Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини та стягувачу. Відповідач вважає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог законів України «Про виконавче провадження» та «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому в задоволенні позову просив відмовити.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.06.2014р. позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи платіжні доручення свідчать про фактичне виконання рішення Європейського суду з прав людини в сумі 3000 євро та заборгованості за рішенням Каланчацького районного суду в сумі 2541 грн., а постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята відповідачем після отримання підтверджень про списання відшкодування та про виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення. На думку суду, доводи ОСОБА_1 про те, що залишається непогашеною сума в розмірі 68,73 євро, є лише припущеннями останньої щодо порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини, які не обґрунтовані посиланням на жодний нормативно-правовий акт.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм процесуального права, та прийняти нову постанову, якою її позов задовольнити. В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено законності зміни Державною виконавчою службою України послідовності зарахування належних їй виплат за рішенням Європейського суду з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 17.01.2013р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №36068862, з виконання рішення Європейського суду з прав людини №7321/06 від 18.12.2012р., за яким: держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, що залишаються невиконаними та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три) тисячі євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку 1 та 1500 (одна тисяча п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, зазначених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми; ці суми мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; зі сплином тримісячного строку і до досягнення розрахунку на ці суми нараховується простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

30.01.2013р. на адресу ДВС України надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та перерахування коштів на картковий рахунок в Каланчацькому відділенні Херсонської філії ПАТ КБ «Приват Банк».

11.03.2013р. державним виконавцем винесено вимогу №284/11 Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, якою зобов'язано негайно провести дії спрямовані на виконання рішення №7321/05 виданого 18.12.2012р. Європейським судом з прав людини у справі «Алпатов та інші проти України» та в зв'язку з тим, що рішення національного суду боржником самостійно не виконано, необхідно сплатити ОСОБА_1, заборгованість по виконанню рішення національного суду, яка досі є непогашеною, згідно документів направлених 08.02.2013р. на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності.

Платіжним дорученням №335 від 26.02.2013р. позивачу перераховано кошти в сумі 31901,66 грн. (призначення платежу 3601170, 2800, виконання рішення ЄСПЛ С7321/05 від 18.12.12р. гривневий еквівалент 3000 євро).

Платіжним дорученням №55 від 28.03.2014р. позивачу перераховано грошові кошти в сумі 2541 грн. (призначення платежу 3601170, 2800, виконання рішення ЄСПЛ С7321/05 від 18.12.12р., борг рішення Каланчацького районного суду від 12.11.2010р.).

10.04.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі згідно з виконавчим документом. Грошові кошти перераховані стягувачу платіжними дорученнями №335 від 26.02.2013р. у розмірі 31901,66 грн. та №53 від 28.03.2014р. у розмірі 2541 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконною постанови від 10.04.2014р. про закінчення виконавчого провадження ВП №36068862, суд першої інстанції дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови державний виконавець відповідача правомірно діяв на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.5 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», так як матеріалами справи доведено фактичне виконання боржником Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2012р. у справі «Алпатов та інші проти України». Колегія суддів погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що через порушення ДВС України порядку зарахування платежів відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини на час закриття виконавчого провадження їй залишилась невиплаченою у повному обсязі справедлива сатисфакція в розмірі 68,73 євро та простий відсоток. На думку апелянта, відповідач повинен був спочатку виконати рішення національного суду, а потім в трьохмісячний строк рішення Європейського суду з прав людини. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень апелянта. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» Державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно преамбули до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.7, ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Згідно ч.5 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Наявні в матеріалах справи платіжні доручення свідчать про фактичне виконання рішення Європейського суду з прав людини в частині сплати відшкодування в сумі 3000 євро та заборгованості за рішенням Каланчацького районного суду в сумі 2541 грн., а тому суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про дотримання відповідачем вимог законів України «Про виконавче провадження» та «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при прийнятті постанови від 10.04.2014р. про закінчення виконавчого провадження ВП №36068862.

Колегія суддів знаходить помилковими твердження апелянта про порушення відповідачем послідовності зарахування належних їй виплат за рішенням Європейського суду з прав людини, оскільки ні Законом України «Про виконавче провадження», а ні Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» не встановлено такої послідовності виконання, про яку зазначає ОСОБА_1

При розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 червня 2014 року без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 12.09.2014р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

ОСОБА_3