Справа № 816/749/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 р.Справа № 816/749/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2016р. по справі № 816/749/16

за позовом Приватного підприємства "Геологія"

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області третя особа Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

про визання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

20 травня 2016 року позивач, приватне підприємство "Геологія", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", в якому просив суд визнати протиправною та скасувати повністю податкову вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області № 35-15/53 від 05.04.2016 року, згідно з якою ПП «Геологія» зобов'язане терміново сплатити податковий борг за узгодженим грошовим зобов'язанням з податку на додану вартість у сумі 20 860,99 грн., що виник станом на 31.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на виконання вимог податкового законодавства ПП "Геологія" своєчасно та у повному обсязі перераховано до бюджету податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 16189 грн, однак з вини банківської установи зарахування зазначеної плати до бюджету не відбулося.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 року адміністративний позов Приватного підприємства "Геологія" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області №35-15/53 від 05.04.2016 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ПП "Геологія" зареєстровано як юридична особа 26.10.2000 року /а.с. 30/.

17.02.2015 ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, у якій самостійно нараховано до сплати суму податку на додану вартість в розмірі 21549,00 грн /а.с. 11-15/.

18.03.2015 ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року, у якій самостійно нараховано до сплати суму податку на додану вартість в розмірі 8064,00 грн /а.с. 17-20/.

ПП "Геологія" подано 26.02.2015 до Комсомольського відділення № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" платіжне доручення від 26.02.2015 року № 40 на суму 21549,00 грн з визначеним призначенням платежу "сплата ПДВ за січень 2015 року" та 30.03.2015 року платіжне доручення від 30.03.2015 року № 53 на суму 8064,00 грн з визначеним призначенням платежу "сплата ПДВ за лютий 2015 року". Вказані платіжні доручення банківська установа прийняла до виконання, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученнями з відмітками банку від 26.02.2015 року та 30.03.2015 року /а.с. 22-23/.

ПП "Геологія" повідомило контролюючий орган листами про не проведення Комсомольським відділенням № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" платежів з податку на додану вартість за січень, лютий 2015 року /а.с. 24-25/.

05.04.2015 Кременчуцькою ОДПІ винесена податкова вимога № 35-15/53 за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на додану вартість на суму 20860,99 грн /а.с. 10/.

Позивач не погодився з податковою вимогою від 05.04.2015 № 35-15/53, у зв'язку з чим оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 203.1, 203.2 статті 203 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначено як суму узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Кодексу, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" від 05.04.2001 № 2346-ІІІ (далі - Закон №2346-ІІІ) переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону №2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Пунктом 22.4 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. При цьому, банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (пункт 1.29 статті 1 даного Закону).

Пунктом 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, передбачено, що банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити Дата надходження і Дата виконання, а банк стягувача Дата надходження в банк стягувача (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп Вечірня.

Якщо дата складання розрахункового документа (реєстру) збігається з датою його виконання (списання банком коштів за цим документом), то реквізит "Дата надходження" може не заповнюватися.

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Ініціювання переказу вважається завершеним з часу прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, що платіжне доручення від 26.02.2015 року № 40 та від 30.03.2015 року № 53 про перерахування до Державного бюджету податкового зобов'язання з податку на додану вартість за січень, лютий 2015 року ПП "Геологія" подано до банківської установи на повну суму зобов'язань в межах граничних строків сплати та прийняті до виконання банківською установою в день їх подання.

Надані позивачем платіжні доручення містять відмітку банку "одержано банком" та ознаки того, що банком було прийнято вказані платіжні доручення до виконання.

Таким чином, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Матеріали справи містять копії виписок Комсомольського відділення № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" по особовому рахунку позивача за період з 26.02.2015 по 30.03.2015 стосовно залишку коштів ПП "Геологія" на поточному рахунку, відкритому у Комсомольському відділенні № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" /а.с.26-27/.

Із зазначених виписок вбачається, що станом на 26.02.2015, тобто на момент подачі до банківської установи платіжного доручення від 26.02.2015 № 40 про перерахування до Державного бюджету податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 21549,00 грн, залишок коштів на рахунку позивача був у достатній сумі для погашення вказаного зобов'язання (271212,66 грн), станом на 30.03.2015 року, тобто на момент подачі до банківської установи платіжного доручення від 30.03.2015 № 53 про перерахування до Державного бюджету податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 8064,00 грн, залишок коштів на рахунку позивача був у достатній сумі для погашення вказаного зобов'язання (31998,06 грн)

Разом з тим, перерахування зазначених коштів до бюджету у вказаний період не відбувалось, що свідчить про невиконання банківською установою переказу грошових коштів за платіжними дорученнями від 26.02.2015 № 40, від 30.03.2015 № 53.

Таким чином, подання до установи банку платіжних доручень на перерахування грошових зобов'язань здійснено позивачем у встановлений податковим законодавством строк, а відтак обов'язок позивача щодо сплати таких грошових зобов'язань у вказаній сумі припинився.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Отже, враховуючи, що визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду, колегія суддів зазначає, що у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Неперерахування коштів до бюджету відбулось не з вини позивача, а з вини банку, тому відповідальність за це має нести банк, оскільки позивач здійснив передбачені законодавством дії по сплаті сум податку на додану вартість до бюджету.

Допустимих та належних доказів, щодо повернення без виконання платіжних доручень від 26.02.2015 № 40, від 30.03.2015 № 53 та повідомлення про таке повернення позивача ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки неперерахування до бюджету податку на додану вартість не є наслідком винних дій платника податку, колегія суддів не вбачає правових підстав для висновку про законність оскарженої податкової вимоги.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах від 12.03.2015 К/800/65943/13.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем виконано обов'язок щодо сплати податку на додану вартість та завчасно подано до банківської установи відповідні платіжні доручення, однак, банк у порушення діючого законодавства не вчинив у встановлений строк відповідні дії.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2016 року по справі № 816/749/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2016р. по справі № 816/749/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 02.09.2016 р.