Справа № 813/4011/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року № 813/4011/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кедик М.В.

за участю секретаря судового засідання Харіва М.Ю.,

представника позивача Палія Ю.В.,

представника відповідача Шиби А.І.,

представник третьої особи не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського комунального підприємства "Львівавтодор" до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Головного управління ДФС у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору представництва "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Львівське комунальне підприємство "Львівавтодор" (далі - позивач, ЛКП "Львівавтодор") звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач-1, Личаківська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області), Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у Львівській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору представництва "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" у якому, згідно заяви про зменшення позовних вимог просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 14.11.2011 № /26275 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 8760266 грн, в т.ч. за основним платежем 7008213 грн та штрафними санкціями 1752053 грн;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 06.02.2012 № /2761, яким зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 7008213 грн.

В обґрунтування позовних вимог ЛКП "Львівавтодор" зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 01.11.2011 № 646/23-4/05523814 про нереальність господарських операцій з представництвом "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Крім того зазначає, що представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" на момент здійснення досліджуваної господарської операції було зареєстроване у встановленому порядку платником податку на додану вартість, тому застосування податковим органом ст. 208 ПК України є необгрунтованим. Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийнято безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що датою виникнення податкових зобов'язань за операціями з постачання послуг резидентами, місцем надання яких є митна територія України, є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку в оплату послуг або дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг нерезидентом, залежно від того, яка з подій відбулася раніше. Таким чином, у день виникнення податкових зобов'язань отримувач послуг - платник ПДВ ЛКП "Львівавтодор" необхідно було включити до складу податкових зобов'язань за відповідний звітний (податковий період) за рядком 7 декларації з ПДВ «послуги отримані від резидента, місце постачання яких визначено на митній території України» однак, позивачем цього не було зроблено, і як наслідок не задекларовано податкове зобов'язання в серпні 2011 року, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав до суду пояснення в яких зазначає, що представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" станом на серпень 2011 року перебувало на обліку в СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові і було зареєстрованим платником ПДВ (індивідуальний податковий номер 71, свідоцтво платника № 100325458). Зазначає, що у зв'язку із здійсненням господарської операції з ЛКП "Львівавтодор", представництво включило суму ПДВ від цієї операції, а всього 7008213,48 грн до податкових зобов'язань представництва з ПДВ за серпень 2011 року, про що складено і подано до органу ДПС податкову декларацію з ПДВ за серпень 2011 року із додатком 5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в Розрізі контрагентів (Д5)", де в п. 1 розшифровки зазначено про ЛКП "Львівавтодор" (ІПН 65), обсяг постачання і суму ПДВ, що збігаються з вищевказаними сумами.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

В період з 06.10.2011 по 25.10.2011 Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку Львівського комунального підприємства "Львівавтодор" код за з питань правомірності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту за серпень 2011року, про що 01.11.2011 складено акт № 646/23-4/05523814.

Згідно акта перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 187.8 Податкового кодексу України - занижено податкові зобов'язання по ПДВ за серпень 2011 року на 7008213,00 грн;

- п. 198.2 ПК України - завищено податковий кредит на 7008213,00 грн.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 14.11.2011 № /26275 про збільшення позивачеві грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 8760266 грн (основний платіж - 7008213 грн, штрафні (фінансові) санкції - 1752053 грн);

- від 06.02.2012 № /2761, яким зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 7008213 грн.

Підставою прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень слугувало встановлене перевіркою порушення позивачем п.187.8 ПК України - занижено податкові зобов'язання по ПДВ за серпень 2011 року на 7008213 грн та порушення п. 198.2 ПК України - завищено податковий кредит на 7008213 грн по взаємовідносинах з представництвом "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті".

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 1.1 ст.1 Податкового кодексу України, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.123 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України резиденти це зокрема юридичні особи та їх відокремлені особи, які утворені та провадять свою діяльність відповідно до законодавства України з місцезнаходженням як на її території, так і за її межами.

Представництвом відповідно до пункту 14.1.193 статті 14. Податкового кодексу України є постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар'єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів.

Відповідно до ч. 2 п. 180.1 ст. 180 180.1 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.

Згідно з п. 180.2 Податкового Кодексу України особою, відповідальною за нарахування та сплату ПДВ до бюджету, є отримувач послуг, наданих нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками ПДВ. При цьому згідно з п. 180.3 ПК України особи, зазначені у п. 180.2 ПК України, мають права, виконують обов'язки та несуть відповідальність, передбачені законом для платників ПДВ.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Згідно Контрактної документації укладення позивачем (Замовник) контракту від 20.04.2011 № 39789/1 Роботи по реконструкції доріг та трамвайних ліній у м. Львові (включаючи відновлення підземних комунальних мереж) з Ticaret Ltd. STI (Анкара/Туреччина) (Підрядник).

Додатком від 19.08.2011№ 2 до контракту від 20.04.2011 № 39789/1 сторони внесли зміни: назва та адреса підрядника додати "Постійне представництво на території України, зареєстроване за законодавством України, під назвою: Представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" м. Львів вул. Б. Хмельницького 212 корпус 2 поверх 3, Україна, 79037.

Відповідно до "Проміжкового платіжного сертифікату, підписаного 19.08.2011 представником підрядника: ОСОБА_1 та 20.08.2011 представником нагляду від фірми EGIS INTERNATION - Пєром-Ів Тесье, представництво нерезидента "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" надало позивачеві рахунок 22.08.2011 № 0 на авансовий платіж за виконання робіт по реконструкції доріг та трамвайних колій у м. Львові в сумі 3657065,96 євро, (обсяг без ПДВ - 3047554,97 євро, ПДВ -609510,99 євро).

Згідно з платіжним дорученням від 23.08.2011 № 1 позивач перерахував 3047554,97 євро (еквівалент 35041067,42 грн) на рахунок нерезидента ONYR Taahhut Ve Ticaret Ltd. STI (Анкара/Туреччина), підстава для перерахування коштів - часткова оплата авансового платежу за виконання робіт по реконструкції доріг та трамвайних колій у м. Львові відповідно до рахунку-фактури від 22.08.2011№ 0.

Представництвом "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" виписано позивачеві податкову накладну від 29.08.2011 № 1 на суму 42049280,90 грн (загальна сума коштів що підлягає сплаті - 35041067,42 грн, податок на додану вартість - 7008213,48 грн).

Вказана податкова накладна включена позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних та до складу податкового кредиту в декларації за серпень 2011 року.

Суд зазначає, що п. 208.2 ст. 208 ПК України застосовується у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, тобто, постачання послуг такими постійними представництвами прирівнюється з метою оподаткування ПДВ до постачання послуг безпосередньо нерезидентами.

Отже, нормами ст. 208 Податкового кодексу України слід керуватися, коли послуги надаються постійними представництвами, розташованими в Україні та не зареєстрованими як платники ПДВ.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100325458 представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" зареєстроване платником ПДВ (індивідуальний податковий номер 71, строк початку дії свідоцтва з 21.02.2011.

Крім того, представництво "Онур Тааххут Ташимаджилик ве Тіджарет Лімітед Ширкеті" станом на серпень 2011 року перебувало на обліку в СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові як платник ПДВ.

Оскільки, ЛКП "Львівавтодор" мало правовідносини із представництвом нерезидента, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, отже він повинен був формувати податковий кредит по податку на додану вартість згідно загальних правил, встановлених п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, а отже оскаржувані рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Також, з урахуванням статті 162 КАС України суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений Львівського комунального підприємства "Львівавтодор" судовий збір у розмірі 2146,00 грн підлягає стягненню на користь позивача з Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 14.11.2011 № /26275.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова від 06.02.2012 № /2761.

4. Судовий збір в розмірі 2146 (дві тисячі сто сорок шість) грн присудити на користь Львівського комунального підприємства "Львівавтодор" (79035, м. Львів, вул. Пасіки Галицькі, 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.