Справа № 489/4437/16-а
Суддя: Губницький Д. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/489/272/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Коденко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (далі - УДМС) до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2016 р. УДМС звернулося до суду із адміністративним позовом за місцем тимчасового проживання відповідача, обґрунтовуючи тим, що той по закінченню подовженого йому до 04 червня 2013 р. органом УДМС терміну перебування на території України, не покинув її територію, не виконав рішення УДМС про примусове повернення за межі України в термін до 26 травня 2016 р., був притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП постановою УДМС від 27 квітня 2016 р. Просили також допустити негайне виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник УДМС просив позов задовольнити.

Відповідач не заперечував проти задоволення позову, пояснив, що до України прибув за запрошенням знайомого у пошуках роботи, проживає за адресою зазначеною в позові, відсутні обставини, які будуть загрожувати йому життю або безпеці в разі видворення за межі України, підтвердив, що перебуває у шлюбі з громадянкою України, спільних дітей з якою не мають.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, встанови такі обставини.

Справи за позовом суб'єкта владних повноважень за правилами ч. 1 ст. 19 КАС України територіально підсудні судам за місцем проживання (перебування) відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом № «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон 3773-VI), за приписами частини 1 статті 26 якого, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина 5 статті 26 Закону № 3773-VI).

Водночас, частиною 8 вказаної норми Закону передбачено, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Наведений перелік осіб, які не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну є вичерпним та розширенню не підлягає.

Рішення щодо відповідача про примусове повернення його за межі України в термін до 26 травня 2016 прийняте завідувачем Миколаївського районного сектору УДМС 27 квітня 2016 р. у зв'язку з відповідач ухилився після закінчення дозволеного терміну перебування на території України до 04 червня 2013 р. від виїзду за межі України у зв'язку із чим у нього відсутні законні підстави перебування на її території.

27 квітня 2016 р. ОСОБА_2 був притягнутий уповноваженою особою УДМС до адміністративної відповідальності за ст. 203 ч. 1 КУпАП за наведених вище обставин порушень міграційного законодавства і постановою від 27 квітня 2016 р. на нього накладений штраф 510 грн.

Відповідач рішення УДМС про примусове повернення його за межі України в наданий термін до 26 травня 2016 р. не виконав.

В матеріалах справи відсутні відомості про застосування до відповідача тимчасового обмеження у праві подальшого в'їзду до України при прийнятті УДМС рішення про примусове повернення згідно із ч. 2 ст.26 Закону № 3773-VI

Відповідно до частини 1 статті 30 № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

У частині 1 статті 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де, зокрема :

- їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Наведений перелік підстав є вичерпний і розширенню не підлягає. Наявність у відповідача сімейного зв'язку на території України з громадянкою України не є підставою для його не видворення з країни (Ухвала ВАСУ від 28 липня 2016 р. у справі К/800/6584/16).

Обставин наведених у ч. 1 ст. 31 Закону № 3773-VI судом не встановлено.

Відтак позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову прийняту у справах про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Виходячи з обставин справи суд вважає, що звернення постанови до негайного виконання не обмежує будь-яких прав, тому може бути застосоване.

Керуючись ст. 162, 185-3 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Примусово видворити за межі України громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена у відповідності до ст. 185-3 КАС України у 5 денний строк з дня її проголошення до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Д.Г. Губницький