Справа № 805/2028/16-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 р. Справа №805/2028/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Лазник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек»

до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року №

за участю представників сторін:

від позивача: Мелкумян К.А. - за дов. від 06.07.2016р.

від відповідача: Курига О.І. - за дов. від 10.08.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством «Машинобудівний завод «Вістек» заявлено позов до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № , що винесено відповідачем по відношенню позивача та за яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 739783 грн. та штрафні (фінансові) санкції у розмірі 369893 грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № недійсним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню, зазначає про необґрунтованість висновків податкового органу про відсутність реальних господарських операцій між позивачем та його контрагентами, зазначаючи про наявність всіх документів, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту.

Відповідач у письмових заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає про відповідність спірних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, вважає відсутнім підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також посилається на те, що у товарно-транспортних накладних, які були надані позивачем для перевірки міститься недостовірна інформація, не в повному обсязі відображена інформація про перевізників, транспортні засоби, частково відсутня інформація про особу, якій видано довіреність на отримання ТМЦ. Крім того відповідач зазначає про те, що підприємством до перевірки не були надані документи, що підтверджують якість придбаного товару та не зазначено нормативну-технічну документацію, а також, що сертифікати якості не містять інформації щодо виробника.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Машинобудівний завод «Вістек» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00290601, взято на податковий облік 13 серпня 1994 року в Артемівській ОДПІ за № 25.

З 23 травня 2016 року по 10 червня 2016 року відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «Вістек» з питань дотримання вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість, витрат бухгалтерської звітності (форми №2) підприємства та впливу цих витрат на визначення фінансового результату до оподаткування (прибуток, збиток) з податку на прибуток підприємств за 2015 рік під час здійснення взаємовідносин з наступними контрагентами: ТОВ «Оріон» за період січень - лютий, травень 2015 року, ТОВ «Артмет плюс» за період січень, квітень, червень, жовтень-грудень 2015 року, ТОВ «Сучасні технології маркетингу» за період березень, червень - серпень, жовтень - грудень 2015 року, ТОВ «Рос РВ» за травень 2015 року, ТОВ «ТБ Укрсилікат» за травень 2015 року, ТОВ «ЕТЕК сервіс» червень 2015 року, ТОВ «Торговий дім «Схід Алекс» червень 2015 року, ТОВ «Меркурі інновейшн» червень 2015 року, ТОВ «Престиж-ТК» за період жовтень, грудень 2015 року, січень 2016 року, на підставі якою було складено акт від 17 червня 2016 року № 92/14/31226457 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 122) відповідачем встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, а саме підпунктів 14.1.36, 14.1.191, 14.1.202, пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, в результаті чого занижено суми податку на додану вартість до сплати на загальну суму 739783 грн., у тому числі за січень 2015 року - 73589 грн., за лютий 2015 року - 21833 грн., за березень 2015 року - 61410 грн., за червень 2015 року - 242454 грн., за жовтень 2015 року - 139155 грн., за листопад 2015 року - 173372 грн., за грудень 2015 року - 27480 грн., за січень 2016 року - 490 грн.; підпунктів 14.1.36, 14.1.191, 14.1.202, пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 260277 грн., у тому числі за квітень 2015 року на суму 62050 грн., за травень 2015 року на суму 72520 грн., за червень 2015 року на суму 34916 грн., за липень 2015 року на суму 5882 грн., за серпень 2015 року на суму 84909 грн.; підпункту 14.1.36, 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України за правочинами, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік на загальну суму 4404513 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рiшення від 30 червня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1109686 грн., з яких за основним платежем на суму 739783 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 369893 грн. за порушення підпунктів 14.1.36, 14.1.191, 14.1.202, пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Торговий дім «Схід Алекс» як постачальником був укладений договір постачання № 9В/15 на товарно-матеріальні цінності, визначені у специфікаціях. Згідно зі специфікацією до зазначеного договору позивачем було придбано: феромарганець у кількості 88 т. на загальну суму 778679 грн. 57 коп. На виконання умов договору від позивачем була отримана податкова, видаткова накладна від 30 червня 2015 року на суму 778679 грн. 57 коп., у тому числі ПДВ на суму 129779 грн. 93 коп. Факт реального виконання умов договору та отримання товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 30 червня 2015 року № 1/30, прибутковим ордером від 30 червня 2015 року № 121.

Суд також встановив, що 27 грудня 2013 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Оріон» як постачальником був укладений договір постачання № 75В/14 предметом якого є силікат калієво-натрієвий розчинний та інші компоненти та матеріли для електродного виробництва на загальну сум орієнтовано 3000000 грн. з ПДВ. На виконання умов договору від позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 15 січня 2015 року на суму 101000 грн. 02 коп., у тому числі ПДВ на суму 16833 грн. 34 коп., від 16 лютого 2015 року на суму 131000 грн. 02 коп., у тому числі ПДВ на суму 21833 грн. 34 коп., від 13 травня 2015 року а суму 105119 грн. 98 коп., у тому числі ПДВ на суму 17520 грн. Факт реального виконання умов договору та отримання товару підтверджується товарно-транспортними накладними від 15 січня 2015 року, від 16 лютого 2015 року, від 13 травня 2015 року, а також прибутковими ордерами. Зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме виробництво машин і устаткування для добувної промисловості та будівництва.

2 червня 2015 року між позивачем як покупцем та ТОВ «Меркурі Інновейшн» як постачальником був укладений договір постачання № 44В/15 предметом якого є придбання котушки К-200, К-300, товарів технічного призначення, зобів індивідуального захисту, компонентів та пакувальних матеріалів для виробництва електродів на загальну суму 1000000 грн. На виконання умов договору від позивачем була отримана податкова, видаткова накладна від 4 червня 2015 року на суму 167532 грн. 36 коп., у тому числі ПДВ на суму 27922 грн. 06 коп. Факт реального виконання умов договору та отримання товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 4 червня 2015 року, а також прибутковим ордерам.

25 березня 2014 року між позивачем як покупцем та постачальником ТОВ «ТБ УКРСИЛІКАТ» укладено договір постачання №132 В/14, предметом якого є передача у власність продукції: силікат калієво-натрієвий, у кількості та за ціною згідно Специфікації на зальну суму 3000000 грн. На виконання умов договору складена Специфікація від 25 березня 2014 року на суму 61530 грн. Виконання умов договору підтверджується прибутковим ордером, товарно-транспортною накладною, податковою накладною та видатковою накладною, а саме № 40 від 14 травня 2015 року на суму 330000 грн., у тому числі ПДВ на суму 55000 грн.

4 травня 2015 року між позивачем як покупцем та постачальником ТОВ «ЕТЕК сервіс» укладено договір постачання №52, предметом якого є передача у власність продукції: металопродукцію, згідно заявок покупця на зальну суму 500000 грн. Виконання умов договору підтверджується прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, податковими накладними та видатковими накладними, а саме № 506 від 05 червня 2015 року на суму 35154 грн., у тому числі ПДВ на суму 5859 грн., № 25063 від 25 червня 2015 року на суму 57480 грн., у тому числі ПДВ на суму 9580 грн.

12 січня 2015 року між позивачем як покупцем та постачальником ТОВ «АРТЕМ ПЛЮС» укладено договір постачання №8 В/15, предметом якого є передача у власність продукції: металопродукцію, згідно заявок покупця на зальну суму 500000 грн. Виконання умов договору підтверджується прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, податковими накладними та видатковими накладними, а саме №РН-0000001 від 21 січня 2015 року на суму 340534 грн. 18 коп., у тому числі ПДВ на суму 56755 грн. 70 коп., №РН-0000005 від 30 квітня 2015 року на суму 321300 грн., у тому числі ПДВ 53550 грн., №РН-0000006 від 07 травня 2015 року на суму 51000 грн., у тому числі ПДВ 8500 грн., №РН-0000010 від 15 жовтня 2015 року на суму 277182 грн., у тому числі ПДВ 46197 грн., №РН-0000011 від 26 листопада 2015 року на суму 539795 грн. 70 коп., у тому числі ПДВ 89965 грн. 95 коп., №РН-0000007 від 24 червня 2015 року на суму 221880 грн., у тому числі ПДВ 36980 грн.

07 жовтня 2015 року між позивачем як покупцем та постачальником ТОВ «Престиж-ТК» укладено договір постачання №7101 В/15, предметом якого є передача у власність продукції: кольоровий металопрокат та металеву продукцію у кількості та за ціною згідно Специфікації на зальну суму 1000000 грн. Виконання умов договору підтверджується прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними, податковими накладними та видатковими накладними, а саме № РН-26103 від 26 жовтня 2015 року на суму 38700 грн., у тому числі ПДВ на суму 6450,00 грн., № РН-27104 від 07 грудня 2015 року на суму 94944 грн., у тому числі ПДВ на суму 15824 грн., № РН-27105 від 07 грудня 2015 року на суму 4320 грн., у тому числі ПДВ на суму 720,00 грн., № РН-0019012 від 19 січня 2016 року на суму 2940 грн., у тому числі ПДВ на суму 490, грн.

Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року між позивачем як покупцем та постачальником ТОВ «Сучасні технології маркетингу» укладено договір постачання №257В/13 предметом якого є передача у власність шпал та залізничного кріплення у кількості, якості та за ціною згідно Специфікації на зальну суму 600000 грн. Виконання умов договору підтверджується прибутковими ордерами, товарно-транспортними накладними,податковими накладними та видатковими накладними, а саме № 65 від 05 березня 2015 року на суму 94612 грн. 75 коп., у тому числі ПДВ на суму 15768 грн. 79 коп., № 66 від 06 березня 2015 року на суму 162162грн., у тому числі ПДВ на суму 27027 грн., № 69 від 19 березня 2015 року на суму 111687 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 18614 грн.60 коп., № 85 від 05 червня 2015 року на суму 189462грн., у тому числі ПДВ на суму 31577 грн., № 89 від 23 червня 2015 року на суму 214031грн. 33 коп., у тому числі ПДВ на суму 35671 грн. 89 коп., № 90 від 03 липня 2015 року на суму 22490 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ на суму 3748 грн. 40 коп., № 93 від 24 липня 2015 року на суму 12800 грн., у тому числі ПДВ на суму 2133 грн. 33 коп., № 96 від 10 серпня 2015 року на суму 486962 грн. 69 коп., у тому числі ПДВ на суму 81160 грн. 45 коп., № 97 від 10 серпня 2015 року на суму 22490 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ на суму 3748 грн. 40 коп., № 107 від 06 жовтня 2015 року на суму 11245 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 1874 грн. 20 коп., № 109 від 09 жовтня 2015 року на суму 283836 грн., у тому числі ПДВ на суму 47306 грн., № 111 від 13 жовтня 2015 року на суму 223968 грн. 36 коп., у тому числі ПДВ на суму 37328 грн. 06 коп., № 128 від 12 листопада 2015 року на суму 94886 грн. 40 коп., у тому числі ПДВ на суму 15814 грн. 40 коп., № 129 від 12 листопада 2015 року на суму 209886 грн. 30 коп., у тому числі ПДВ на суму 34981 грн. 05 коп., № 130 від 12 листопада 2015 року на суму 285432 грн. 26 коп., у тому числі ПДВ на суму 47572 грн. 04 коп., № 135 від 20 листопада 2015 року на суму 120120 грн., у тому числі ПДВ на суму 20020 грн., № 162 від 10 грудня 2015 року на суму 26144 грн. 12 коп., у тому числі ПДВ на суму 4357 грн. 35 коп., № 164 від 18 грудня 2015 року на суму 39474 грн. 18 коп., у тому числі ПДВ на суму 6579 грн. 03 коп.

Розрахунок за поставлений товар було здійснено у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 16 квітня 2015 року № 1152 на суму 94612 грн. 75 коп., № 1153 на суму 162162 грн., № 1154 на суму 111687 грн. 60 коп., від 15 червня 2015 року № 1870 на сум 189462 грн., від 25 червня 2015 року № 1992 на суму 214031 грн. 33 коп., від 13 липня 2015 року № 2242 на суму 22490 грн. 40 коп., від 27 липня 2015 року на суму 12800 грн., від 3 серпня 2015 року № 2463 на суму 486962 грн. 69 коп., від 4 вересня 2015 року № 2781 на суму 22490 грн. 40 коп., від 16 жовтня 2015 року № 3355 на суму 283836 грн., від 19 жовтня 2015 року № 3364 на суму 11245 грн. 20 коп., від 16 жовтня 2015 року № 3357 на суму 172968 грн. 36 коп., № 3358 на суму 51000 грн., від 19 листопада 2015 року № 3835 на суму 590204 грн. 96 коп., від 23 листопада 2015 року № 3863 на суму 120120 грн., від 16 грудня 2015 року № 4210 на суму 26144 грн. 12 коп., від 22 грудня 2015 року № 4320 на суму 39474 грн. 18 коп., від 3 червня 2015 року № 1713 на суму 167532 грн. 36 коп., від 13 січня 2015 року № 25 на суму 101000 грн. 02 коп., від 13 лютого 2015 року № 415 на суму 131000 грн. 02 коп., від 12травня 2015 року № 1389 на суму 105119 грн. 98 коп., від 21 травня 2015 року № 1561 на суму 330000 грн., від 28 жовтня 2015 року № 3522 на суму 38700 грн., від 14 грудня 2015 року № 4161 на суму 99264 грн., від 3 лютого 2016 року № 281 на суму 2940 грн., від 2 червня 2015 року № 1689 на суму 35154 грн., від 19 червня 2015 року № 1949 на суму 57480 грн., від 9 липня 2015 року № 2189 на суму 410000 грн., від 9 липня 2015 року № 2190 на суму 368679 грн. 57 коп., від 26 лютого 2015 року № 543 на суму 80000 грн., від 2 березня 2015 року № 608 на суму 260534 грн. 18 коп., від 24 квітня 2015 року №1257 на суму 100000 грн., від 28 квітня 2015 року № 1293 на суму 272300 грн., від 19 червня 2015 року № 1950 на суму 110940 грн., від 26 червня 2015 року № 2010 на суму 110940 грн., від 19 жовтня 2015 року № 3363 на суму 277182 грн., від 19 листопада 2015 року № 3846 на суму 269897 грн. 85 коп., від 27 листопада 2015 року № 3937 на суму 269897 грн. 85 коп. Крім того, отримання вищезазначеного товару підтверджується актами приймання передавання, наявними в матеріалах справи.

Зміст укладених угод узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме виробництво машин і устаткування для добувної промисловості та будівництва, що підтверджує використання отриманого товару у своїй діяльності. Зокрема, продукція від ТОВ «СТМ» була спрямована до залізничного цеху для поліпшення основних фондів: до цеху ланцюгового виробництва для використання у модернізації ланцюгозварювальних машин, печі, до цеху електродного виробництва для модернізації електрозмазульного пресу, до механічного цеху для утримання та експлуатації основних фондів; виготовлення триноги. Силікат калієво-натрієвий розчинний, що був поставлений від ТОВ «ТБ Укрсілікат» був використаний у виробництві електродів зварювальних. Пруток мідний, шестигранник латунний, полоса мідна, заготівка БрАЖ9-4, що були фактично поставлені від ТОВ «Етек Сервіс» були спрямовані до інструментальної дільниці механічного цеху для виготовлення інструменту, що, в свою чергу, був направлений на поліпшення основних фондів в електродному цеху, тощо.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Долучені до матеріалів справи податкові накладні підтверджують право позивача та правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Під час судового засідання 1 вересня 2016 року представник відповідача надав до суду результати опрацювання зібраної податкової інформації щодо контрагентів позивача, а саме щодо ТОВ «Оріон» від 18 червня 2015 року № 745/05-14-22-02-31266421, від 15 вересня 2015 року № 194/05-14-22-01-31266421, щодо ТОВ Амірант-Центр від 9 лютого 2016 року № 9/22/37071653, від 26 травня 2016 року № 26/14/37071653,щодо ТОВ «Сучасні Технології Маркетингу» від 25 грудня 2015 року № 41/22/34215453, від 12 травня 2016 року № 20/14/34215453, щодо ТОВ «ТБ Укрсилікат» від 15 вересня 2015 року № 2112/8/08-29-22-0204/386. Суд зазначає, висновки про відсутність реального характеру правочинів податковий орган ґрунтує тільки на аналізі даних податкової звітності. Суд також зазначає, що акти чи податкові інформації про неможливість проведення зустрічної звірки не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків. Суд також зазначає, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-ІV, в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. А частина 3 цієї статті визначає, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Отже, належними та допустимими доказами відсутності платника податків за його місцезнаходженням в розумінні статті 70 КАС України у даному випадку є відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На момент здійснення господарських операцій у період з січня 2015 року по січень 2016 року контрагенти позивача були зареєстровані у якості платника податку на додану вартість, декларували податкові зобов'язання по взаємовідносинам з позивачем, що підтверджується АІС «Податковий блок», а також знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов'язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем). Висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами. Стосовно посилання відповідача на те, що у товарно-транспортних накладних, які були надані позивачем для перевірки не заповнені поля, де вказується вантажно-розвантажувальні операції товарно-матеріальних цінностей, а отже, складені з порушенням вимог діючого законодавства, суд зазначає, що дані документи ніяким чином не впливають на формування платником податку податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України, та не свідчать про відсутність реального характеру господарських операцій.

Щодо посилання відповідача у акті перевірки та у письмових запереченнях на те, що у товарно-транспортних накладних, які були надані позивачем для перевірки міститься недостовірна інформація, не в повному обсязі відображена інформація про перевізників, транспортні засоби, частково відсутня інформація про особу, якій видано довіреність на отримання ТМЦ суд зазначає, що товарно-транспортна накладна є обов'язковим документом, який підтверджує операцію з перевезення вантажів автомобільним транспортом для включення у витрати, але не може бути єдиною підставою для невизнання витрат про придбання товарно-матеріальних цінностей, а отже, для визнання господарської операції безтоварною. Крім того, суд зазначає, що відсутність ТТН взагалі або допущення помилок при їх оформленні не може свідчити про порушення вимог податкового законодавства, оскільки може свідчити лише про порушення правил перевезення вантажів, а Податковий кодекс України не згадує ТТН як первинний бухгалтерський документ, який грає роль для підтвердження фактів поставки товару. Щодо посилання відповідача на те, що підприємством до перевірки не були надані документи, що підтверджують якість придбаного товару та не зазначено нормативну-технічну документацію, а також, що сертифікати якості не містять інформації щодо виробника суд зазначає, що дані порушення при оформлені даних документів не є вирішальною ознакою безтоварності (нереальності) господарських операцій позивача з його контрагентами. Крім того, суд зазначає, що позивачем під час судового засідання були надані до суду первинні документи щодо якості товару, а саме свідоцтво про атестацію, витяги із сертифікатів якості, протоколи якості, протоколи результатів механічних випробувань.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір відповідно до платіжного доручення від 4 липня 2016 року № 1982 в сумі 16645 грн. 14 коп.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 30 червня 2016 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 1109676 грн., з якої за основним платежем 739783 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 369893 грн.

Стягнути з Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек» витрати по сплаті судового збору у розмірі 16645 грн. 14 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 вересня 2016 року. Постанова у повному обсязі складена 6 вересня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.