Справа № 813/1343/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2016 року Справа № 813/1343/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Присташ І.М.,

представник позивача та третьої особи 1 ОСОБА_1,

представник відповідача не прибув,

третя особа 2 не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору:Товариство з обмеженою відповідальністю «Кридетні Ініціативи», ОСОБА_3, про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Кридетні ініціативи», з вимогою скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження ВП№50749232 від 08.04.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що державним виконавцем Відділу ДВС Сокальського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№50749232 за виконавчим написом №1350, вчиненим приватним нотаріусом. Зазначає, що вказаний виконавчий напис №1350 від 25.01.2016 року не відповідає вимогам виконавчого документа встановленим ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що відповідач не мав законного права відкривати виконавче провадження за вказаним виконавчим написом. Крім того, зазначає, що іпотекодавець несе відповідальність лише заставленим майном, однак державним виконавцем в порушення норм законодавства накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

В ході судового розгляду справи судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кридетні ініціативи» та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у жодне судове засідання не прибув, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про його відкладення та письмових заперечень до матеріалів справи не долучав, витребуваних на вимогу суду документів відповідно до ухвали про витребування доказів (відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримана уповноваженою особою 22.06.2016 року), не надав.

Представник третьої особи 1 позовні вимоги підтримав повністю, просив за позов задовольнити

Третя особа 2 у судове засідання не прибула, явку уповноважених представників не забезпечила, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд заслухав пояснення представника позивача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 25.01.2016 року видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1350, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника- Давидюка ОСОБА_6 на користь стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження №50749232 від 08.04.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5,№1350 від 25. 01.2016 року про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2 на користь стягувача - товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

У вказаній постанові зазначено, зокрема, що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 06.04.2016 року. У виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вказано, що виконавчий напис вчинено 25 січня 2016 року, він набирає чинності від дати його вчинення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд керувався наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною першою статті 6 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно частини першої та другої статті 8 Закону №606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Закономзаходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 12 Закону №606-XIV передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частинами першою та другою статті 17 Закону №606-XIV визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Згідно частини першої статті 19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно частин першої та другої статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець зобов'язаний неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, використовувати надані йому права відповідно дозакону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а сторони виконавчого провадження (стягувач та боржник) мають право, зокрема, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому Законом №606-XIV

Як зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження, заява про примусове виконання подана 04.04.2016 року, позаяк постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем 08.04.2016 року, тобто на пятий день з моменту надходження заяви про примусове виконання рішення, що суперечить ч.2 ст.25 вказаного Закону.

Крім того, у виконавчому написі нотаріуса, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржувану постанову, вказано, що він набирає законної сили з дня його вчинення, тобто з 25.01.2016 року позаяк державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження вказано, що документ вступив у законну силу (набрав чинності) 06.04.2016 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем пропущено строк встановлений для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та зазначенодату вступу документа у законну силу (набрання чинності) 06.04.2015 року, позаяк виконавчий напис нотаріуса вступив у законну силу 25.01.2016 року.

Відтак, суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваної постанови та про наявність правових підстав для скасування такої.

Відтак, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частини першої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В ході розгляду даної справи відповідач - суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірність оскаржуваного рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору з ВДВС Сокальськкого РУЮ, за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження ВП№50749232 від 08.04.2016 року.

3.Стягнути на користь ОСОБА_2 (Львівська обл., м. Червоноград, вул. Сокальська, 18/108; РНОКПП НОМЕР_1) з Відділу Державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції, за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір, в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2016 року.