Справа № 22а-13068/11
Суддя: Бондаревська С. М.
Дата ухвалення: 2011-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Г оловуючого судді: Бондаревської С.М.

Суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною

скаргою Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області

на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від ЗО серпня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язання нарахувати і виплатити у належному розмірі щомісячне підвищення до пенсії дитині війни, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від ЗО серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області, пов»язані з невиплатою позивачу щомісячного підвищення до пенсії.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, із 22 травня 2008 року по 31 липня 2010 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. По справі вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області просить скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки не враховано, що органи Пенсійного фонду вправі здійснювати виплати лише у межах' коштів, отриманих з Державного бюджету України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

У відповідності з ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та відповідно до ст. 6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", за вищевказані періоди.

Такі висновки суду ґрунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті є правомірним.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано

неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а саме редакція ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від

28.05.2008року № 530.

Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Законом України «Про державний бюджет на 2010 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Законом України від 02 грудня 2010 року № 2748-VІ,колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області - відхилити.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлений та підлягає оскарженню до Вищого Адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до ВАСУ.

Головуючий : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно: