Справа № 331/5624/16-а
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/167/2016
Справа № 331/5624/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Жуковій О.Є.

при секретарі Бойко М.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Запоріжжі ДПП України сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.08.2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними дії відповідача , скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 15.08.2016 року серія ДР № 157347 про притягнення його до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП .

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він правила дорожнього руху не порушував, адміністративне стягнення на нього накладено безпідставно, при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 було порушено його права та норми чинного законодавства, а саме: по справі не було складено протокол про адміністративне правопорушення; постанова по справі була винесена на місці вчинення правопорушення, через що він не мав можливості ознайомитися з доказами, оглянути відеозапис; йому не було надано сертифікат на відеокамеру; він був в порушення вимог ст. 268 КУпАП позбавлений можливості скористатися правовою допомогою; при винесені постанови не були дотримані вимоги ст. 33 КУпАП та не з»ясовано повно та всебічно всі обставини справи.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову, вказавши, що він жодного адміністративного правопорушення не вчиняв , а з боку відповідача було порушені його права, про що він зазначив у поясненнях долучених до протоколу

Відповідач - суб»єкт владних повноважень , двічі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , до суду не з?явився, в зв?язку з чим на підставі ст. 128 КАС України справу розглянуто у його відсутність на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, приходить до наступних висновків.

Так при розгляді позову судом встановлені наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 серпня 2016 року серії ДР № 157347 винесену інспектором патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Запоріжжі ДПП України сержантом поліції ОСОБА_3 було застосувано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 15 серпня 2016 року в 14-50 годин в м. Запоріжжя по пр. Соборному б.141 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом FORD FIESTA номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал показчиками повороту перед перестроюванням , чим порушив вимоги правил 9.2 «б» ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

В постанові оскаржуваній постанові зазначено , що позивач отримав її копію , до постанови долучено відеозапис та пояснення правопорушника, в яких ОСОБА_2 виявив незгоду з постановою, пояснив, що працівники поліції відмовилися складати протокол, не надали йому відеозапис правопорушення, йому було відмовлено в наданні сертифікату на відеокамеру та в наданні права скористатися правовою допомогою ( а.с.7).

Відповідно до вимог п. 9.2 «б» Правил Дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Приписист.71 КАС України чітко визначають обов'язок сторін щодо доказування, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, а також містить імперативну норму для суб'єкта владних повноважень щодо надання до суду всіх наявних у нього доказів по справі.

Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідач, що є суб»єктом владних повноважень до суду не з»явився, доказів правомірності прийнятого рішення ,які були витребуванні ухвалою суду від 16 серпня 2016 року, а саме відео фіксації правопорушення не надав, натомість, позивачем ОСОБА_2 надані докази, а саме пояснення, в яких він заперечував проти вчинення адміністративного правопорушення на момент винесення постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови через не доведення відповідачем вчинення ОСОБА_2 зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Щодо решти позовних вимог в частині неправомірності дій відповідача, суд вважає їх необгрунтованими , а доводи ОСОБА_2 про порушення відповідачем вимог ст. ст. 254, 268, 276 ,254 КУпАП , що виразилося у не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, розгляді справи на місці зупинки транспортного засобу , не розгляді його клопотання про надання правової допомоги, судом не приймаються до уваги через наступне.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, N 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Положеннями ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395.

При цьому у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову відповідачем винесено за порушення п. 9.2 «б» ПДР, внаслідок чого позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В свою чергу, позивач не заперечує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у його присутності на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, суд зазначає , що позивач отримав копію оскаржуваної постанови, про що свідчить його підпис. Також, позивач своїм підписом підтвердив, що йому роз'яснені положення ст.ст. 307, 308, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287-289 КУпАП (а.с.7), а тому вважає позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними безпідставними.

Керуючись ст.ст. 256, 277, 278, 96 , 283 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ст.ст. 159-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Запоріжжі ДПП України сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 серпня 2016 року серії ДР № 157347 винесену інспектором патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону УПП у м. Запоріжжі ДПП України сержантом поліції ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає , до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення . У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:

06.09.2016 .