Справа № 803/265/15-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 р. Справа № 876/263/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДОШЕ на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДОШЕ до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ 'ДОШЕ' 12.02.2015року звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000244/2 від 14.11.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 листопада 2015 року позивачем було подано на митний пост Луцьк Ягодинської митниці ДФС, правонаступником якої є Волинська митниця ДФС, для митного оформлення партію товару, а саме: 5220 концентрат Піггімакс 25%, призначений для відгодівлі поросят стартер ранній, вагою нетто 20000 кг, за ціною 2,34 польських злотих за 1 кг на загальну суму 46800,00 польських злотих (без врахування транспортних витрат), що надійшов згідно контракту купівлі продажу №1/2014 від 07.02.2014 року, укладеного із компанією Доше (Польша), специфікацією №87 від 12.11.2014 року та інвойсу №FSE-117/14/SZ від 12.11.2014 року. Відповідно до пункту 6.1. контракту поставка товару здійснюється автотранспортом на умовах СРТ м. Луцьк згідно Правил Інкотермс - 2000.

Для митного оформлення на митний пост Луцьк Ягодинської митниці Міндоходів відповідачу були подані наступні документи, передбачені чинним законодавством: міжнародна товаротранспортна накладна СМR В/N від 12.11.2014 року; калькуляція транспортних витрат В/N від 06.11.2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №FSE-117/14/SZ від 12.11.2014 року; специфікація №87 від 12.11.2014 року; специфікація б/н від 07.02.2014 року; контракт №1/2014 від 07.02.2014 року; ветеринарні свідоцтва ЕРД-00 №492376 від 13.11.2014 року; сертифікат походження товару РL/МF/АК 0339355 від 12.11.2014 року; сертифікат якості від 12.11.2014 року; інші документи, перелічені в графі 44 ВМД. При цьому, декларування товару відбувалось в електронній формі у відповідності до положень глави 40 Митного кодексу України .

В графах 12, 45 митної декларації (МД-2) №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року було вказано митну вартість у розмірі 224606,19 грн., визначену за ціною контракту відповідно до вищезазначених документів та в порядку, передбаченому статтею 58 Митного кодексу України.

За результатами розгляду наданих документів митним органом було відмовлено у митному оформленні товару та видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2014/00163 від 14.11.2014 року в електронному вигляді.

Як зазначено у Картці відмови, митний пост Луцьк повідомляє про відмову у митному оформлені (випуску) товарів з причини невідповідності заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року, рішення про визначення митної вартості №205000004/2014/000244/2 від 14.11.2014 року.

Згідно графи 30 вказаного рішення митним органом було визначено митну вартість товару у розмірі 49600 польських злотих за ціною 2,48 польських злотих за 1 кг. У графі 33 рішення було зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять всіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а в документах, поданих для підтвердження митної вартості мають місце розбіжності: транспортні витрати, що зазначені у калькуляції не відповідають транспортним витратам, що зазначені у фактурі, а також декларантом не був поданий витребовуваний документ про транспортні перевезення (договір).

З метою запобігання псування товару ТзОВ ДОШЕ у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 52 МК України було змушене здійснити подальше митне оформлення товару зі сплатою митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товару та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі 610,22 грн., що був визначений митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 МК України. В даному випадку гарантія надавалась шляхом внесення коштів на депозитний рахунок митного органу (грошова застава). Повторне митне оформлення товару відбувалось за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

У відповідності до частини восьмої статі 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів (з 17.11.2014 року по 05.02.2015 року) декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

08.12.2014 року на адресу Ягодинської митниці Міндоходів було направлено заяву №08/02 із поясненнями щодо незаконності дій та рішень митного органу, а також із додатковими документами: завіреною копією з неофіційним перекладом листа компанії DOSSCHE від 14.11.2014 року; завіреною копією з неофіційним перекладом листа компанії DOSSCHE від 14.11.2014 року. У цьому листі позивач просив митний орган визнати заявлену ТзОВ ДОШЕ за основним методом згідно ДМВ №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року митну вартість товару, скасувати рішення про коригування митної вартості товару №205000004/2014/00244/2 від 14.11.2014 року, вирішити питання про повернення внесеної ТзОВ ДОШЕ грошової застави та надати пояснення, чому митне оформлення товару не було завершено у строк, передбачений частиною першою статті 255 МК України, а фактично проводилось більше 11 год.

У відповідь на вищевказану заяву, позивач отримав лист Ягодинської митниці Міндоходів №03-70-52/1910 від 17.12.2014 року, у якому митний орган зазначив, що ним була розглянута заява, проте митниця інформує про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом, виходячи з того, що позивачем не було подано документів, які документально підтверджують розбіжності витрат, понесених на транспортування в країні експортера, наявні розбіжності, що впливають на формування митної вартості, не надано документів щодо понесених витрат на страхування та транспортування. Позивач вказує, що ним насправді було дотримано вимоги митного органу про надання документів та відомостей, зазначених у повідомленні митниці про надання додаткових документів, відтак, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів підлягало до скасування, та просить позов задоволити.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року - в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що поставка товару здійснювалася продавцем на умовах СРТ м. Луцьк згідно Правил Інкотермс - 2000, а тому відповідальність за транспортування товару та укладення договору на його транспортування покладена саме на продавця. На підтвердження укладення договору про транспортні перевезення була надана CMR від 12.11.2014 року міжнародна товарно-транспортна накладна, з якої можна встановити, що завантаження товару відбулося на господарській території продавця. Вважає, що CMR достатньо для підтвердження договору на транспортування товару, а перевезення товару відбувалося на підставі усної домовленості на основі калькуляції таких витрат, що не суперечить законодавству Польша, а тому письмового контракту з перевізником не укладалось. У зв'язку з цим вимога митного органу про надання письмового договору на перевезення товару є незаконною.

Щодо розбіжностей у вартості транспортних витрат представник позивача пояснив, що такі розбіжності були самостійно усунені декларантом шляхом зазначення у фактурі від 12.11.2014 року та специфікації №87 від 12.11.2014 року більшої вартості транспортних витрат, яка зумовлена зростанням цін на страхування транспортних засобів та підвищення цін на паливо на території України. Водночас зазначає, що вартість транспортних послуг не збільшилася на території Польщі, оскільки на території цієї країни більш стійка економічна ситуація, а тому вартість транспортних послуг не збільшилась пропорційно на території Польщі та на території України.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що частинами першою третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, сьомої дев'ятої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами першою третьою статті 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом (за ціною договору) та надання відповідачу необхідних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. В графах 12, 45 ВМД №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року декларантом було вказано митну вартість зазначеного вище товару у розмірі 224606,19 грн., що визначена за ціною контракту.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000244/2 від 14.11.2014 року слідує, що митним органом митна вартість товарів не визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять всіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а в документах, поданих для підтвердження митної вартості мають місце розбіжності (транспортні витрати, що зазначені у калькуляції, не відповідають транспортним витратам, що зазначені у фактурі, а також декларантом не був поданий витребовуваний документ про транспортні перевезення (договір).

Судом встановлено, що заявою від 08.12.2014 року № 08/02 позивачем, в межах строків, визначених статтею 55 МК України, були надані органу доходів і зборів пояснення та додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, проте, відповідачем відмовлено у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. На думку суду, відповідачем правомірно було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до поданої ТзОВ ДОШЕ декларації, поставка товару ввезеного на митну територію України здійснювалася на умовах СРТ м. Луцьк згідно Правил Інкотермс - 2000, що відповідає укладеному між компанією DOSSCHE та позивачем зовнішньоекономічному контракту №1/2014 від 07 лютого 2014 року . Разом з тим, пунктом 6 вищевказаного контракту обумовлено, що умови поставки можуть бути змінено за згодою сторін контракту. Так, згідно із додатком №1 від 14 липня 2014 року та додатком № 2 від 07 серпня 2014 року до контракту №1/2014 від 07 лютого 2014 року визначено, що у зв'язку зі змінами цін на складові продукції, яка постачається у відповідності до контракту встановлено інші ціни на умовах поставки EXW м. Сандомеж (Польща). З урахуванням умови поставки EXW, що насамперед передбачає припинення виконання продавцем своїх зобов'язань щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (на заводі, фабриці, складі, тощо), без здійснення митного оформлення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Однак, у поданій декларації №205070000/2014/049795 від 13 листопада 2014 року поставку товару здійснено на умовах CPT, що означає здійснення продавцем поставки товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Разом з цим, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, що в свою чергу означає прийняття покупцем всіх ризиків та будь-яких витрат, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Відтак вартість витрат на транспортування товару є складовою митної вартості товару за таких умов. Отже, митний орган мав право вимагати від декларанта документи пов'язані зі здійсненням доставки товару.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 13.11.2014 року позивачем через декларанта було подано на митний пост Луцьк Ягодинської митниці Міндоходів (на даний момент правонаступником є Волинська митниця ДФС України) для митного оформлення партію товару - 5220 концентрат Піггімакс 25%, призначений для відгодівлі поросят стартер ранній, вагою нетто 20000 кг, за ціною 2,34 польських злотих за 1 кг на загальну суму 46800,00 польських злотих (без врахування транспортних витрат), що надійшов згідно контракту купівлі продажу №1/2014 від 07.02.2014 року, укладеного із компанією Доше (Польща), специфікацією № 87 від 12.11.2014 року та інвойсу № 117/14/SZ від 12.11.2014 року. Відповідно до пункту 6.1. контракту поставка товару здійснюється автотранспортом на умовах СРТ м. Луцьк згідно Правил Інкотермс - 2000.

Для митного оформлення на митний пост Луцьк Ягодинської митниці Міндоходів були подані такі документи: ВМД №205070000/2014/049795, міжнародна товаротранспортна накладна СМR В/N від 12.11.2014 року; калькуляція транспортних витрат В/N від 06.11.2014 року; рахунок-фактура (інвойс) №FSE-117/14/SZ від 12.11.2014 року; специфікація №87 від 12.11.2014 року; специфікація б/н від 07.02.2014 року; контракт №1/2014 від 07.02.2014 року; ветеринарні свідоцтва ЕРД-00 №492376 від 13.11.2014 року; сертифікат походження товару РL/МF/АК 0339355 від 12.11.2014 року; сертифікат якості від 12.11.2014 року; інші документи, перелічені в графі 44 ВМД (а.с.14-25). В графах 12, 45 МД №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року було вказано митну вартість товару у розмірі 224606,19 грн., визначену за ціною контракту.

За вказаною МД позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2014/00163 від 14.11.2014 року. Як зазначено у вказаній картці відмови, митний пост Луцьк повідомляє про відмову у митному оформлені (випуску) товарів з причини невідповідності заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України, рішення про визначення митної вартості № 205000004/2014/000244/2 від 14.11.2014 року.

Згідно з графою 30 рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000244/2 від 14.11.2014 року митним органом було визначено митну вартість товару у розмірі 49600 польських злотих за ціною 2,48 польських злотих за 1 кг, а у графі 33 рішення зазначено, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять всіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, в документах, поданих для підтвердження митної вартості мають місце розбіжності: транспортні витрати, що зазначені у калькуляції не відповідають транспортним витратам, що зазначені у фактурі, а також декларантом не був поданий витребовуваний документ про транспортні перевезення (договір) .

ТзОВ ДОШЕ здійснило митне оформлення товару зі сплатою митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товару та надання гарантій відповідно до розділу X цього МК України в розмірі 610,22 грн., що був визначений митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 МК України. Повторне митне оформлення товару відбувалось за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

В подальшому, позивач звернувся до Ягодинської митниці Міндоходів із заявою від 08.12.2014 року №08/02, додавши додаткові документи (завірені копії з неофіційним перекладом листів компанії DOSSCHE від 14.11.2014 року), у якій просив визнати заявлену ТзОВ ДОШЕ за основним методом згідно ДМВ №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року митну вартість товару, скасувати рішення про коригування митної вартості товару №205000004/2014/00244/2 від 14.11.2014 року, вирішити питання про повернення внесеної ТзОВ ДОШЕ грошової застави та надати пояснення, чому митне оформлення товару не було завершено у строк, передбачений частиною першою статті 255 МК України, а фактично проводилось протягом 11 год. 30 хв.. Ягодинська митниця Міндоходів листом №03-70-52/1910 від 17.12.2014 року проінформувала позивача про неможливість застосування митної вартості, заявленої декларантом, виходячи з того, що позивачем не було подано документів, які документально підтверджують розбіжності витрат, понесених на транспортування в країні експортера. Крім того, у цьому листі митний орган також зазначив, що строк митного оформлення товару був перевищений, виходячи із пункту 2 статті 255 МК України .

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення про коригування митної вартості товарів, з огляду на наступне.

Статтею 49 Митного кодексу України (МК України) від 13.03.2012 року №4495-VI (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою третьою статті 52 цього ж Кодексу за явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, сьомої дев'ятої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частинами першою третьою статті 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом (за ціною договору) та надання відповідачу необхідних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. В графах 12, 45 ВМД №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року декларантом було вказано митну вартість зазначеного вище товару у розмірі 224606,19 грн., що визначена за ціною контракту.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №205000004/2014/000244/2 від 14.11.2014 року слідує, що митним органом митна вартість товарів не визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять всіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а в документах, поданих для підтвердження митної вартості мають місце розбіжності (транспортні витрати, що зазначені у калькуляції, не відповідають транспортним витратам, що зазначені у фактурі, а також декларантом не був поданий витребовуваний документ про транспортні перевезення (договір).

Судом встановлено, що заявою від 08.12.2014 року № 08/02 позивачем, в межах строків, визначених статтею 55 МК України, були надані органу доходів і зборів пояснення та додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, проте, відповідачем відмовлено у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. На думку суду, відповідачем правомірно було відмовлено у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до поданої ТзОВ ДОШЕ декларації, поставка товару ввезеного на митну територію України здійснювалася на умовах СРТ м. Луцьк згідно Правил Інкотермс - 2000, що відповідає укладеному між компанією DOSSCHE та позивачем зовнішньоекономічному контракту №1/2014 від 07 лютого 2014 року .

Разом з тим, пунктом 6 вищевказаного контракту обумовлено, що умови поставки можуть бути змінено за згодою сторін контракту. Так, згідно із додатком №1 від 14 липня 2014 року та додатком №2 від 07 серпня 2014 року до контракту №1/2014 від 07 лютого 2014 року визначено, що у зв'язку зі змінами цін на складові продукції, яка постачається у відповідності до контракту встановлено інші ціни на умовах поставки EXW м. Сандомеж (Польща).

З урахуванням умови поставки EXW, що насамперед передбачає припинення виконання продавцем своїх зобов'язань щодо поставки в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (на заводі, фабриці, складі, тощо), без здійснення митного оформлення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Однак, у поданій декларації №205070000/2014/049795 від 13 листопада 2014 року поставку товару здійснено на умовах CPT, що означає здійснення продавцем поставки товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Разом з цим, продавець зобов'язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, що в свою чергу означає прийняття покупцем всіх ризиків та будь-яких витрат, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб. Відтак вартість витрат на транспортування товару є складовою митної вартості товару за таких умов. Отже, митний орган мав право вимагати від декларанта документи пов'язані зі здійсненням доставки товару.

Водночас суд погоджується з позивачем, що витребуваний митницею письмовий договір про транспортні перевезення ТзОВ ДОШЕ не могло надати, оскільки такий договір був укладений в усній формі між продавцем та перевізником, про що свідчить лист-засвідчення компанії DOSSCHE від 14.11.2014 року , з якого слідує, що фірма Доше (Польща) співпрацює з транспортною фірмою F.H.U. Michal, яка займається перевезенням товару з Сандомєжа (Польща) до Луцька (Україна). Співпраця відбувається згідно до домовленості, схваленої польським законом, а також відповідно до замовлень на поставку різних вантажів, беручи до уваги принципи і вартість перевезення, зазначеної у підрахунку.

Крім того, відповідно до статті 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, документ, який регулює відносини щодо перевезення товарів автомобільним транспортом у зовнішньоекономічній сфері, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної (CMR). Оскільки декларантом позивача була надана митному органу CMR від 12.11.2014 року, тому суд вважає, що її достатньо для підтвердження укладення договору перевезення. Проте з оскаржуваного рішення контролюючого органу слідує, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки документи, які подані до митного оформлення містять розбіжності, а саме: транспортні витрати, що заявлені в калькуляції не відповідають транспортним витратам, які зазначені у рахунку-фактурі.

Суд зазначає, що згідно калькуляції транспортних витрат від 06.11.2014 року транспортні витрати, які заявлені по території України становлять 1120,00 польських злотих та по території Польща 1680,00 польських злотих. Однак, з огляду на рахунок-фактуру №FSE-117/14/SZ від 12 листопада 2014 року та специфікацію №87 від 12.11.2014 року транспортні витрати на перевезення по території Польща складають 1640,00 польських злотих, а витрати по території Україні 1160,00 польських злотих.

Суд вважає, що розбіжність транспортних витрат за перевезення товару по території Польща та по території України в документах, які надано митному органу разом із декларацією є достатньою підставою для виникнення сумнівів про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом. Крім того, надані декларантом документи містять розбіжності щодо умов поставки товару, а відтак встановлюють різний спосіб для визначення митної вартості з врахуванням чи без врахування транспортних витрат.

На думку суду, надані митному органу документи на підтвердження визначення вартості транспортних витрат не усувають розбіжностей у поданих документах. Так, наданий лист-пояснення компанії DOSSCHE від 14.11.2014 року не підтверджує задекларовану митну вартість, оскільки не містить жодних числових значень. Збільшення вартості транспортних послуг на території України, як зазначено в рахунку-фактурі №FSE-117/14/SZ від 12 листопада 2014 року та специфікації №87 від 12.11.2014 року, не підтверджена калькуляцією транспортних витрат станом на 12.11.2014 року. Крім того, позивач не пояснив зменшення вартості транспортних послуг на території Польща станом на 12.11.2014 року. Згідно калькуляції транспортних витрат від 06.11.2014 року витрати на перевезення по Польща становлять 1680,00 польських злотих, водночас такі витрати є меншими згідно рахунку-фактури №FSE-117/14/SZ від 12 листопада 2014 року, специфікації №87 від 12.11.2014 року, та становлять 1640,00 польських злотих.

Суд бере до уваги те, що відповідно до п.2 ч.11 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються витрати на транспортування після ввезення за умови виділення їх із ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.

У графі 12 «Відомості про вартість» митної декларації №205070000/2014/049795 від 13.11.2014 року вказано митну вартість 224606,19 грн. (вартість за рахунок виключення витрат на транспортування після ввезення на територію України відповідно до калькуляції від 06.11.2014 року (49600,00 польських злотих - 1120,00 польських злотих х 4,632966 (курс валюти) = 224606,19 грн.). Зазначене не співпадає з твердженням позивача, про те, що ним включено до митної декларації вартість транспортних витрат станом 12.11.2014 року, тобто відповідно до рахунку-фактури №FSE-117/14/SZ від 12 листопада 2014 року та специфікації №87 від 12.11.2014 року, де вартість транспортних витрат по території Україні становить 1160,00 польських злотих.

Суд також враховує, що за результатами проведеної процедури консультації з декларантом досягнуто згоди стосовно застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі цінової інформації МД №205070000/2014/48186 від 06.11.2014 року, наявної в митного органу (ст.33 МК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що митному органу не було надано позивачем належних документів щодо підтвердження транспортних витрат.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДОШЕ - залишити без задоволення.

постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01.12.2015 року у справі № 803/265/15-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар