Справа № 818/660/16
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 р. Справа № 818/660/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р. по справі № 818/660/16

за позовом ОСОБА_1

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Сумської митниці ДФС (надалі по тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Сумської митниці ДФС від 04.05.2016 року № 473-о "Про звільнення ОСОБА_1.";

- поновити його на посаді державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір Михайлівський" Сумської митниці ДФС з 04.05.2016 року;

- стягнути з відповідача суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р. зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Сумської митниці ДФС №473-о від 04.05.2016р. "Про звільнення ОСОБА_1."

Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" Сумської митниці ДФС.

Стягнуто з Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 (Сумська область, Ямпільський район, смт. Свеса. АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 4579,72 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав письмові заперечення, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2016 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач письмово попередив позивача про наступне вивільнення 03.03.2016 року та відсутність вакантних посад, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідали б його кваліфікації (а.с.36).

Наказом Сумської митниці від 04.05.2016 року № 473-о ОСОБА_1 звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с.9).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності наказу Сумської митниці ДФС №473-о від 04.05.2016р. "Про звільнення ОСОБА_1.".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Сумської митниці ДФС №473-о від 04.05.2016р. позивача звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників Сумської митниці ДФС (а.с. 9).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Матеріалами справи підтверджено, що в зв'язку із зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників було ліквідовано митний пост "Хутір-Михайлівський" та "Конотоп" та замість ліквідованих створено відокремлений підрозділ митний пост "Залізничний" відповідно до наказу №138 від 16.02.2016р. (а.с.43-45).

Обґрунтовуючи правомірність звільнення позивача, представник відповідача зазначив, що Сумською митницею були дотримано всі вимоги, передбачені трудовим законодавством. Так, позивача було попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення в зв'язку із реорганізацією, інші посади йому не пропонувались у зв'язку з відсутністю вакантних посад, що передбачають виконання роботи за професією чи спеціальністю, що відповідали б кваліфікації позивача.

Колегія суддів не погоджується із правомірністю звільнення позивача, виходячи із наступного.

Згідно із затвердженим штатним розписом 16.02.2015р. кількість штатних одиниць державних інспекторів на митному пості "Залізничний" відділу митного оформлення "Пасажирський" склала 13 осіб. До ліквідації митного посту "Хутір-Михайлівський" та "Конотоп" відділу митного оформлення "Пасажирський" загальна кількість державних інспекторів становила 18 осіб. Таким чином відбулося скорочення чисельної кількості державних інспекторів на 5 осіб.

В обґрунтування не можливості залишення позивача на роботі відповідач зазначає, що ОСОБА_1 має менші показники продуктивності праці порівняно з працівниками, які залишені на роботі.

При цьому, відповідачем було встановлено критерії, за якими визначалась продуктивність праці за 2015р. та січень-квітень 2016 року, зокрема досліджувалася кількість складення протоколів про порушення митних правил, кількість оформлених уніфікованих митних квитанцій МД-1, кількість оформлення карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів.

Сумською митницею було враховано суму загальної кількості складених вищезазначених документів Сумською митницею та встановлено, що позивач має меншу продуктивність праці за зазначений період, оскільки складено лише один протокол про порушення митних правил.

Суд не погоджується із таким твердженням, оскільки дані обставини спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно даних порівняльної таблиці, наданої відповідачем, ОСОБА_1 дійсно склав один протокол про порушення митних правил, натомість ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не склали жодного протоколу, ОСОБА_9 склав також один протокол, як і позивач.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується, що визначена Сумською митницею умова для визначення продуктивності праці працівників свідчить про те, що сума загальної кількості складених вищезазначених документів у позивача менше ніж у зазначених осіб.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що показники ОСОБА_2, ОСОБА_4 не повинні бути враховані в зв'язку із тим, що дані особи виконували іншу роботу керівництва, яка не пов'язана із складанням протоколів, карток відмови, митному оформленні, ОСОБА_3, в зв'язку із тим, що дана особа працює на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною, ОСОБА_9 в зв'язку із тим, що переведено з іншої посади 27.10.2015р., ОСОБА_10 є та був відповідальним за роботу складу Сумської митниці, ОСОБА_7 переведено з інших відділів митного оформлення, враховуючи те, що умови продуктивності праці та виявлення працівника із більш високою продуктивністю праці визначені самим відповідачем, і позивач згідно порівняльної таблиці, яку використовувала Сумська митниця має більш високий показник продуктивності праці.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не має можливості виконувати ту роботу, що виконує ОСОБА_2, враховуючи той факт, що посадові інструкції державних інспекторів відділу митного оформлення "Пасажирський" є ідентичними. Посилання представника відповідача на те, що деякі особи переведені у відділ "Пасажирський" а тому не повинні порівнюватися їх показники в зв'язку із нетривалим часом роботи у відділі, судом визнається необґрунтованими, оскільки дана обставина не свідчить про те, що позивач має меншу кваліфікацією і продуктивність праці.

Положеннями ч. 2 ст. 42 КЗпП України передбачено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Відповідачем під час звільнення позивача із займаної посади не було встановлено жодних переваг позивача перед іншими особами, які залишилися на посаді державного інспектора митного поста "Залізничний" відділу митного оформлення "Пасажирський".

При цьому, згідно матеріалів справи, позивач у 2013р. підвищував кваліфікацію, про що має відповідне свідоцтво (а.с.123), є членом Спілки ветеранів митної служби України (а.с.122), має звання "Радник податкової та митної справи 3 рангу".

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Разом із тим, ОСОБА_11, яка працювала разом із позивачем у відділі, залишена в Сумській митниці та переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський", має догану, що застосована згідно наказу №455-о від 26.042016р. (а.с.140-141).

Крім того, відповідачем не враховано, що позивач має безперервний стаж роботи у відділі митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Хутір-Михайлівський" Сумській митниці із 26.05.1993р., що підтверджується трудової книжкою ОСОБА_1 (а.с.111). Відповідно до інформації Сумської митниці щодо стажу роботи в митних органах, станом на 04.05.2016р. (а.с.39-42) у ОСОБА_1 стаж роботи 22роки 11 місяців, найбільший із всіх працівників, залишених на посаді у відділі, а стаж деяких інших працівників, яким надано переважне право на залишенні на посаді, є меншим, ніж у позивача. Так, ОСОБА_2 має стаж роботи 18 років, ОСОБА_3 - 22р.02м., ОСОБА_6 - 19р. 10м., ОСОБА_12 - 20р., при тому, що продуктивність праці у зазначених осіб не є вищою, ніж у позивача, про що зазначено вище.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що позивач не має переважного права на залишення на роботі з огляду на те, що не відноситься до 13 - ти найкращих працівників, не відповідають обставинам справи.

Також слід зазначити, що згідно матеріалів справи, на митному пості "Залізничний" відділу митного оформлення "Пасажирський" кількість інспекторів повинна була становити, зокрема, головних державних інспекторів - 37 осіб (до ліквідації - 37), старших державних інспекторів - 77 осіб (до ліквідації 76), державних інспекторів - 20 осіб (до ліквідації 25). Дану обставину відповідач не заперечує. Таким чином, кількість посад старших державних інспекторів збільшилася на одну одиницю. Доказів того, що дана вакантна посада була запропонована позивачу матеріали справи не містять. Також слід зазначити, що згідно письмових пояснень представника відповідача (а.с.196), станом на 15.04.2016р. була вакантна також посада головного державного інспектора відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Залізничний" в зв'язку із звільненням працівника. Доказів того, що дана вакантна посада також пропонувалася позивачу і він від неї відмовився матеріали справи не містять. Посилання відповідача на те, що на дану вакантну посаду було працевлаштовано згідно судового рішення по справі №" 818/460/15 працівника ОСОБА_13, є необґрунтованим, оскільки відповідач визнає, що ОСОБА_13 було прийнято на роботу через декілька днів після звільнення основного працівника.

Згідно матеріалів справи, за період з дня попередження позивача про наступне вивільнення по день звільнення в наявності було 6 вакантних посад (а.с. 196). Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу взагалі пропонувалися вакантні посади, які були в наявності за період з 03.03.2016р. по 04.05.2016р. Крім того, згідно штатної чисельності кількість старших державних інспекторів відділу митного оформлення "Пасажирський" митного поста "Залізничний" збільшилася на одну посаду, яку також не було запропоновано позивачу. Згідно записів у трудовій книжці позивач з 26.05.1993р. працював на різних посадах в Сумській митниці, в т.ч. інспектором, старшим інспектором, головним інспектором митного поста "Хутір-Михайлівський", старшим зміни. Доказів того, що у позивача відсутня кваліфікація, що дозволяє працювати на посаді старшого чи головного державного інспектора, матеріали справи не містять, відповідачем належних доказів суду не надано.

Крім того, відповідачем при звільненні не враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 43 КЗпП перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до п. 5 ч.1 ст.14 Закону України до категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать особи, яким до настання права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" залишилося 10 і менше років. В даному випадку, позивачу для виходу на пенсію залишилося менше 5 років. Вищезазначені обставини не були враховані відповідачем, взагалі не досліджувалися.

Отже, звільнення з підстави, зазначеної в п.1 ст. 40 КЗпП, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП), що в даному випадку не було дотримано відповідачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного наказу Сумської митниці ДФС про звільнення ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, враховуючи, що позивача 04.05.2015р. незаконно було звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення «Пасажирський» митного поста «Хутір-Михайлівський» Сумської митниці ДФС, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності поновлення позивача на роботі на вищезазначеній посаді.

За приписами ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для покладення на Сумську митницю ДФС обов'язку нарахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Між тим, судом першої інстанції було прийняте необґрунтоване рішення щодо стягнення з відповідача конкретної суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки така сума не була нарахована позивачу, а тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Враховуючи викладене, переглянувши в оскаржуваній частині постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 4579,72 грн., через порушення норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення цієї частини позовних вимог, а в іншій частині постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р. по справі № 818/660/16 скасувати в частині стягнення з Сумської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 4579,72 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про стягнення суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Зобов'язати Сумську митницю ДФС нарахувати та сплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, і.к. НОМЕР_1) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В іншій частині щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.07.2016р. по справі № 818/660/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Макаренко Я.М.
Повний текст постанови виготовлений 07.09.2016 р.