Справа № 182/3310/16-а
Суддя: Шестакова З. С.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/3310/16-а
Провадження № 2-а/0182/126/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.08.2016 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Шестакова З.С. розглянувши у скороченому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення Нікопольського об"єднаного УПФУ, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення Нікопольського об"єднаного УПФУ.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року за № 59-VIII її було звільнено з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у відставку.

Відповідно до вищезазначеної постанови Верховної Ради України наказом В.о. голови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року № 17-о її було відраховано зі штату суду 17 лютого 2015 року згідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.ст. 24, 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року її позов про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % виходячи із заробітної плати судді у розмірі 19 488 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. починаючи з 17 лютого 2015 року було задоволено.

На даний час нарахування та виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється відповідачем на підставі довідки № Б-с-300 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 лютого 2015 року, виданої ТУ ДСА України в Дніпропетровській області.

10 грудня 2015 року вона звернулася до Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% виходячи з заробітної плати в розмірі 22 048 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сорок вісім грн. 00 коп.) з вересня 2015 року.

Листом №Т - 196/1/10/10 від 22 грудня 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі їй було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року щодо відмови у перерахунку їй щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставах довідок від 01 грудня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області перерахувати їй щомісячне довічне утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 01 вересня 2015 року виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 22 048 грн. 00 коп. на підставах довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 01 грудня 2015 року.

Відповідач у своїх запереченнях за вхідним № 14624 від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_1 не визнав, пославшись на те, що згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначено щомісячне довічне утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Тому з 01 червня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в порядку та на умовах визначеного вищезазначеним законом, не призначається, а раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання не перераховується (а.с.36-38).

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Як встановлено судом, Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року за № 59-VIII ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у відставку.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_1 про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % виходячи із заробітної плати судді у розмірі 19 488 (дев'ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. починаючи з 17 лютого 2015 року було задоволено (а.с.21-25).

Відповідно до довідки № Б-с - 2089 виданої ОСОБА_1 Державною судовою адміністрацією України в Дніпропетровській області від 01 грудня 2015 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з якої вбачається, що заробітна плата діючого судді з 01 вересня 2015 року склала 22 048 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сорок вісім грн. 00 коп.), в тому числі: оклад 13780 грн. 00 коп. (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят грн. 00 коп.), а також надбавка за вислугу років (60% - оклад) в розмірі 8268 грн. 00 коп. (вісім тисяч двісті шістдесят вісім грн. 00 коп.) (а.с.26).

10 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% виходячи з заробітної плати в розмірі 22 048 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сорок вісім грн. 00 коп.) з вересня 2015 року (а.с.29).

Листом №Т - 196/1/10/10 від 22 грудня 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% виходячи з заробітної плати в розмірі 22 048 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сорок вісім грн. 00 коп.) з вересня 2015 року (а.30-31).

Суд вважає таку відмову незаконною, виходячи з наступного.

Положеннями частини першої статті 126 Конституції України, передбачено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону.

Також, зазначене питання регламентовано рішенням Ради Суддів України №84 від 22 червня 2007 року, відповідно до якого при розрахунку розміру щомісячно довічного грошового утримання суддям у відставці слід виходити із заробітної плати за останньою посадою, що займав суддя до виходу у відставку на час подання заяви про відставку.

Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", має право подати заяву про відставку (ст. 109 Закону). За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішення даного публічно-правового спору, суд також враховує положення статті 22 Конституції України, відповідно до яких при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Так, статус суддів у відставці визначається ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом ст. 138 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з можливістю збільшення його на 2 % за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, але не більше 90% заробітної плати без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Отже, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу. Щомісячне довічне грошове утримання є гарантованою державою щомісячною звільненою від сплати податків грошовою виплатою, що слугує забезпеченню належного утримання судді, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків.

Крім того, Конституційний суд України сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004).

Пунктами 1.1, 1.4 Європейської хартії про Закон України «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, передбачено, що метою закону є забезпечення компетентності, незалежності та неупередженості, на які законно розраховує кожна людина при зверненні до суду і до кожного судді за захистом своїх прав. Закон надає кожному судді, який вважає, що його права за законом або в більш широкому порозумінні його незалежності чи незалежності юридичного процесу так чи інше знаходиться під загрозою або не приймаються до уваги, можливість звернутися до такого незалежного органу, який володіє ефективними можливостями правового впливу або який може зарадити таку можливість.

Відповідно до п. 1.6 вказаної хартії закон передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і які виконували суддівські повноваження протягом зазначеного терміну, повинні отримати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як найближче до рівня їх останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно із п. 54 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів від 17 листопада 2010 року № (2010) 12 оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Також, при вирішення даного спору суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" від 13 грудня 2001 року. Судом було зазначено, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року в справі №4-РП/2016 в п. 4, що є обов'язковим до виконання на території України - частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання»

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

Жодні зміни, що були внесені до Закону України «Про статус суддів», на підставі якого позивачеві було нараховане довічне грошове утримання, та інші наступні закони, не можуть, відповідно до чинного законодавства, обмежувати та звужувати права і обсяг гарантій суддівської незалежності, суперечити статті 126 Основного Закону України.

Конституційний Суд у своїх рішеннях неодноразово відновлював порушене та звужене право суддів на перерахування та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання. Так, у рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини).

Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України зазначив, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

Посилання відповідача суперечить меті встановлення конституційної гарантії матеріального забезпечення суддів, як елемента їхньої незалежності, свідчить про формальний, помилковий характер відмови відповідача у законних вимогах. Підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді є зміна розміру грошового утримання діючого судді, а статус всіх суддів однаковий.

Верховний Суд України в постанові від 24 березня 2015 року (справа № 21-584а14) зазначив, що оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці законодавцем визначено у відсотковому співвідношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, то у разі зміни (у напрямі збільшення) вказаної винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

Отже, вивчивши обставини справи, суддя дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 01 вересня 2015 року виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 22 048 грн. 00 коп. на підставах довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 01 грудня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про загально - обов"язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 8, 9, 11 ч. 2, 17, 71, 94,183-2 КАС України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову та скасувати рішення Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року щодовідмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставах довідок від 01 грудня 2015 року.

Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з 01 вересня 2015 року виходячи з розміру суддівської винагороди в розмірі 22 048 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сорок вісім грн. 00 коп.) на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській областівід 01 грудня 2015 року.

Стягнути Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.(п"ятсот п"ятдесят одна грн. 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: З. С. Шестакова