Справа № 438/556/16-а
Суддя: Посисень Л. М.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/556/16-а
Номер провадження №2-а/438/45/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року Бориславський міський суд

Львівської області

в складі головуючого судді: Посисень Л.М.,

при секретарі: Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бориславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 просить визнати дії Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області /Пенсійний фонд України в м.Бориславі Львівської області/ щодо відмови в зарахуванні йому, ОСОБА_1, до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду з 16.08.1980 року по 01.08.1981 року проходження інтернатури в Млинівській центральній районній лікарні неправомірними;

Зобов»язати відповідача Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області нарахувати та виплатити йому, ОСОБА_1, грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Представник відповідача Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області Адамовський І.М. позову не визнав.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що йому, ОСОБА_1, з 12.08.2015 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Його страховий стаж на момент призначення пенсії, що дає право на виплату грошової допомоги, становив 35 років.

Тому він звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області з проханням призначити (нарахувати) та виплатити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, управління Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області листом від 10.03.2016 №13/Д-3/11-23 відмовило йому у призначенні та виплаті зазначеної одноразової грошової допомоги, у зв'язку з відсутністю 35 років страхового стажу на посадах в закладах державної або комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до п.п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що дає право на виплату такої допомоги, неправомірною виключивши із його стажу проходження однорічної інтернатури по терапії у Млинівській районній лікарні на посаді лікаря-інтерна з 16.08.1980 року по 01.08.1981 року, де він отримував заробітну плату за рахунок коштів місцевого бюджету згідно штатного розкладу, з мотивів відсутності в законодавстві норми, яка давала б можливість зарахування терміну проходження інтернатури (що «є процесом навчання») до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги.

Вважає дії управління Пенсійного фонду України в м.Бориславі Львівської області незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Згідно п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядком обчислення стажу, що дає право на призначення допомоги та її виплати, затвердженим Постановою КМУ №1191 від 23.11.2011 року, передбачено, що до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, зараховується період роботи в закладах і установах державної та комунальної форми власності на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на вислугу років, затвердженим Постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 року.

Так, згідно з цим Переліком робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікувально-профілактичних закладах особливого типу, які відносяться до закладів і установ охорони здоров'я, дає право на вислугу років.

Крім того, наказом МОЗ України № 385 від 28.10.2002 року затверджено Перелік закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я, відповідно до п.1.1.1. якого центральна районна лікарня є багатопрофільним лікарняним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я (яким є Млинівська центральна районна лікарня). Зазначене відповідає розділу 2 Охорона здоров'я «лікарняні заклади» (лікарі та середній медичним персонал) у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 року.

Наказом МОЗ України №385 від 28.10.2002 року затверджено також Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров'я, відповідно до якого лікар-інтерн (п.35) є лікарем-спеціалістом (р.ІІІ).

Слід також звернути увагу на Роз'яснення МОЗ України та Профспілки працівників охорони здоров'я України від 25.01.2010 року (до Постанови КМУ № 1418 від 29.12.2009 року), відповідно до якого лікарі-інтерни після закінчення вищих медичних навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації отримують диплом лікаря-спеціаліста та зараховуються до штатів закладів охорони здоров'я, на базі яких вони проходять інтернатуру на посадах лікарів-інтернів, про що у трудову книжку заноситься відповідний запис. Це регулюється пунктом 7.3 наказу МОЗ України від 19.09.1996 №291 "Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III - IV рівнів акредитації". На весь час проходження інтернатури лікарям-інтернам посадові оклади встановлюються у розмірах, затверджених підпунктом 2 пункту 2.2.5 спільного наказу Мінпраці та МОЗ від 05.10.2005 №308/519 "Про впорядкування Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення".

Спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників усіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора)-спеціаліста певного фаху (п.1.1. Положення №291).

Інтернатура проводиться за очно-заочною формою навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації та стажування в базових установах і закладах охорони здоров'я (п.1.4. Положення №291).

Отже, проходження стажування в закладах охорони здоров'я, що є базою стажування випускників вищих медичних навчальних закладів, які навчалися за державним замовленням передбачає їх зарахування за наказом керівників цих закладів на посади лікарів-інтернів з виплатою заробітної плати, протягом усього періоду проходження інтернатури. У такому разі для цих інтернів період проходження інтернатури буде зараховуватися до страхового стажу.

Чіткою з цього приводу є позиція Міністерства охорони здоров'я України: «оскільки навчання в інтернатурі в обов'язковому порядку передбачає стажування і базових установах і закладах охорони здоров'я, вважаємо, що періоди проходження інтернатури лікарями, які закінчили державні вищі медичні (фармацевтичні) заклади освіти III - IV рівнів акредитації, медичні факультети університетів, навчаючись у них як за бюджетні кошти, так і за кошти юридичних та фізичних осіб, повинні зараховуватися до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років» (лист МОЗ України від 12.06.2014 №10.03.68/16283; додатково лист МОЗ України від 21.05.2013 №10.03.68/1660/14773).

Згідно п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно записів у його трудовій книжці («Відомості про роботу») він проходив однорічну інтернатуру по терапії лікарем-інтерном у Млинівській районній лікарні з 16.08.1980 р.; 01.08.1981 р. - звільнений із займаної посади лікаря-інтерна у зв'язку із закінченням і направленням на посаду лікаря-терапевта Острозької районної лікарні.

Факт проходження ним інтернатури підтверджується також довідкою, виданою головним лікарем Млинівської центральної районної лікарні №959 від 02.10.2015 року, з якої вбачається, що «ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Терапія» з 01.08.1980 року (наказ №102 §5 від 31.07.1980 р.) по 01.08.1981 р. (наказ про звільнення не зберігся, тому стаж підтверджується довідкою про заробітну плату №950 від 30.09.2015 р.).

Отже, проходження інтернатури є видом трудової діяльності і зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію. Його спеціальний стаж складає 35 років, що дає йому право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій.

Таким чином, вищенаведене свідчить про те, що проходження інтернатури зараховується до страхового стажу роботи, а тому вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні йому до стажу роботи, що дає йому право на одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоду з 16.08.1980 року по 01.08.1980 року проходження інтернатури по терапії у Млинівській районній лікарні на посаді лікаря-інтерна.

Аналогічною є позиція суду, викладена в постанові Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 22.01.2016 року у справі №644/11715/15-а (яка набрала законної сили) щодо неправомірності відмови пенсійного органу в зарахуванні позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду проходження інтернатури, та, відповідно, неправомірності відмови щодо виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Позов просить задоволити.

Представник відповідача Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області Адамовський І.М. пояснив, що 12.08.2015 року позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", проте одноразову грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону позивачу ОСОБА_1 не призначено з наступних підстав.

Відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплату. Порядком передбачено зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соиіальною захист) і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909. Серед переліку лікарських посад у закладах охорони здоров'я є така посада, як лікар-інтерн.

Відповідно до записів трудової книжки позивача:

16.08.1980р. зарахований для проходження однорічної інтернатури по терапії ("лікарем-інтерном" - дописано), (у листі Млинівської центральної районної лікарні від 02.10.2015 №959 вказано «з 01.08.1980 р.»);

- 01.08.1981р. - звільнений з займаної посади лікаря-інтерна:

- 18.08.1981р. - зарахований на посаду дільничного лікаря терапевта;

- 12.09.1984р.- звільнений з займаної посади;

- 02.10.1984р.- прийнятий дільничним-терапевтом центральної міської лікарні терапевтичного відділення поліклініки;

- 03.10.2011р. переміщений на посаду дільничного лікаря терапевта відділення первинної медико-санітарної допомоги.

Період проходження інтернатури до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, не зараховується у зв'язку з тим, що час проходження інтернатури є процесом навчання.

Долученими до пенсійної справи документами (актом зустрічної перевірки факту роботи №127 від 11.12.2015 року, надісланим управлінням Пенсійного фонду України в Млинівському районі Рівненської області, копією виписки №102 по Млинівській районній лікарні від 31.07.1980 р., у якій зазначено: "зарахувати для проходження однорічної інтернатури по терапії", копією особового рахунку по заробітній платі за 1981 рік, в якому вказана посада «інтерн») не підтверджується те, що позивач в період з 01.08.1980 р. по 01.08.1981 р. працював на посаді лікаря-інтерна в закладі охорони здоров'я.

Беручи до уваги зазначене вище, на даний час не має підстав для зарахування періоду роботи з 01.08.1980р. по 01.08.1981р. до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги.

В роз'ясненні щодо виплати грошової допомоги Міністерством соціальної політики України підтримується позиція щодо права особи на отримання грошової допомоги у разі, якщо додаткові документи, які підтверджують право особи на отримання цієї допомоги, надійшли після винесення рішення про призначення пенсії.

До страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, можна зарахувати тільки 34 роки 1 місяць 25 днів роботи на посадах дільничного лікаря-терапевта (з 18.08.1981р. по 12.09.1984р. та з 02.10.1984р. по 31.10.2015р.).

Оскільки спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, становить менше 35 років, то на даний час не має підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В позові просить відмовити.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, вислухавши пояснення представника відповідача Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області Адамовського І.М., з»ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

С У Д О М В С Т А Н О В Л Е Н О, що позивачу ОСОБА_1 з 12.08.2015 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

П.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Страховий стаж позивача ОСОБА_1 на момент призначення пенсії, що дає право на виплату грошової допомоги, становив 35 років.

Тому він звернувся до відповідача з проханням призначити (нарахувати) та виплатити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача від 10.03.2016 №13/Д-3/11-23 неправомірно відмовлено позивачу у призначенні та виплаті зазначеної одноразової грошової допомоги - у зв'язку з відсутністю 35 років страхового стажу на посадах в закладах державної або комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії відповідно до п.п. «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що дає право на виплату такої допомоги, виключивши із стажу позивача проходження однорічної інтернатури по терапії у Млинівській районній лікарні на посаді лікаря-інтерна з 16.08.1980 року по 01.08.1981 року, де він отримував заробітну плату за рахунок коштів місцевого бюджету згідно штатного розкладу, з мотивів відсутності в законодавстві норми, яка давала б можливість зарахування терміну проходження інтернатури (що «є процесом навчання») до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги.

Дії відповідача є незаконними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, зважаючи на наступне.

Згідно п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядком обчислення стажу, що дає право на призначення допомоги та її виплати, затвердженим Постановою КМУ №1191 від 23.11.2011 року, передбачено, що до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, зараховується період роботи в закладах і установах державної та комунальної форми власності на посадах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на вислугу років, затвердженим Постановою КМУ № 909 від 04.11.1993 року.

Так, згідно з цим Переліком робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікувально-профілактичних закладах особливого типу, які відносяться до закладів і установ охорони здоров'я, дає право на вислугу років.

Крім того, наказом МОЗ України № 385 від 28.10.2002 року затверджено Перелік закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я, відповідно до п.1.1.1. якого центральна районна лікарня є багатопрофільним лікарняним лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я (яким є Млинівська центральна районна лікарня). Зазначене відповідає розділу 2 Охорона здоров'я «лікарняні заклади» (лікарі та середній медичним персонал) у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому Постановою КМ України № 909 від 04.11.1993 року.

Наказом МОЗ України №385 від 28.10.2002 року затверджено також Перелік лікарських посад у закладах охорони здоров'я, відповідно до якого лікар-інтерн (п.35) є лікарем- спеціалістом (р.ІІІ).

Роз'ясненням МОЗ України та Профспілки працівників охорони здоров'я України від 25.01.2010 року (до Постанови КМУ № 1418 від 29.12.2009 року), стверджено, що лікарі-інтерни після закінчення вищих медичних навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації отримують диплом лікаря-спеціаліста та зараховуються до штатів закладів охорони здоров'я, на базі яких вони проходять інтернатуру на посадах лікарів-інтернів, про що у трудову книжку заноситься відповідний запис. Це регулюється пунктом 7.3 наказу МОЗ України від 19.09.1996 №291 "Про затвердження Положення про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III - IV рівнів акредитації". На весь час проходження інтернатури лікарям-інтернам посадові оклади встановлюються у розмірах, затверджених підпунктом 2 пункту 2.2.5 спільного наказу Мінпраці та МОЗ від 05.10.2005 №308/519 "Про впорядкування Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення".

Спеціалізація (інтернатура) є обов'язковою формою післядипломної підготовки випускників усіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюється кваліфікація лікаря (провізора)-спеціаліста певного фаху (п.1.1. Положення №291).

Інтернатура проводиться за очно-заочною формою навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації та стажування в базових установах і закладах охорони здоров'я (п.1.4. Положення №291).

Отже, проходження стажування в закладах охорони здоров'я, що є базою стажування випускників вищих медичних навчальних закладів, які навчалися за державним замовленням передбачає їх зарахування за наказом керівників цих закладів на посади лікарів-інтернів з виплатою заробітної плати, протягом усього періоду проходження інтернатури. У такому разі для цих інтернів період проходження інтернатури буде зараховуватися до страхового стажу.

Згідно п.«д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно записів у трудовій книжці позивача («Відомості про роботу») він проходив однорічну інтернатуру по терапії лікарем-інтерном у Млинівській районній лікарні з 16.08.1980 р.; 01.08.1981 р. - звільнений із займаної посади лікаря-інтерна у зв'язку із закінченням і направленням на посаду лікаря-терапевта Острозької районної лікарні.

Факт проходження позивачем інтернатури підтверджується також довідкою, виданою головним лікарем Млинівської центральної районної лікарні №959 від 02.10.2015 року, з якої вбачається, що «ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря-інтерна зі спеціальності «Терапія» з 01.08.1980 року (наказ №102 §5 від 31.07.1980 р.) по 01.08.1981 р. (наказ про звільнення не зберігся, тому стаж підтверджується довідкою про заробітну плату №950 від 30.09.2015 р.)», актом зустрічної перевірки факту роботи №127 від 11.12.2015 року, проведеної управлінням Пенсійного фонду України в Млинівському районі Рівненської області, копією виписки з наказу №102 по Млинівській районній лікарні від 31.07.1980, копіями особових рахунків по заробітній платі за 1980- 1981 р.р.

Отже, проходження інтернатури є видом трудової діяльності і зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Спеціальний стаж позивача, як працівника охорони здоров»я, якому призначена пенсія за віком, складає 35 років, що дає йому право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 мінімальних пенсій.

При встановлених у судовому засіданні обставинах позов позивача підлягає до задоволення.

З врахуванням наведеного та

Керуючись ст.55 Конституції України, п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» ст.ст.2, 8, 9, 21, 71, 87, 99, 160-163 КАС України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати дії Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області /Пенсійний фонд України в м.Бориславі Львівської області/ щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоду з 16.08.1980 року по 01.08.1981 року проходження інтернатури в Млинівській центральній районній лікарні неправомірними.

Зобов»язати Дрогобицьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі призначених десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, як працівнику охорони здоров»я.

Стягнути із Дрогобицького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судових витрат та 1102 грн. 40 коп. судових витрат на користь держави.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С У Д Д Я: