Справа № 2-а-4069/11
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2011-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-4069/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

"15" липня 2011 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А.розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Вінницькому районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання Управління пенсійного фону України провести перерахунок та виплату пенсії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Управління пенсійного фонду у Вінницькому районі Вінницької області, в обґрунтування якої зазначив, що йому, як інваліду другої групи внаслідок захворювання пов»язаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, додаткова пенсія виплачуються в менших розмірах, ніж це передбачено ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з чим просить в судовому порядку визнати дії відповідача незаконними щодо нарахування і виплати не сплаченої йому пенсії, та зобовязати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії відповідно до законодавчих розмірів, та здійснити її виплату з 29.12.2010 року.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, відкрито скорочене провадження у справі в частині вимог про визнання діяння (бездіяльності та відмови) управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо нарахування і виплатити основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 29.12.2010 року , а також зобовязання нарахувати та виплатити у повному обсязі йому як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 групи інвалідності, основної пенсії згідно вимог ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка повинна становити 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування .

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя, оцінивши повідомлені позивачем обставини, вважає за можливе прийняти законне та обґрунтоване судове рішення в даній справі на підставі таких норм законодавства.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно частини першої статті 49 даного Закону встановлено, що "пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію», згідно з статтею 50 даного Закону встановлено, що особам віднесеним до першої категорії призначається додаткова пенсія».

У відповідності до ст. 50 Закону, особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, і зокрема інвалідам другої групи в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, а в силу дії ст. 53 того ж Закону, виплата додаткової пенсії проводиться повністю незалежно від інших доходів.

Таким чином, вихідним законодавчим критерієм розрахунку державної і додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»у свою чергу встановлюється в розмірі визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію, яка не відповідає вищезазначеному розміру, що підтверджується запереченнями відповідача, та матеріалами справи при цьому, розрахунок фактично виплачуваних позивачеві пенсій, відповідач призначивши їх проводив з інших розмірів встановлених Постановами КМУ України №530 від 28.05.2008 року, та №564 від 16.07.2008 року, які були і залишаються заниженими у порівнянні із законом, а тому позивач звернувся до відповідача з заявою 29.12.2010 року за перерахунком пенсії, який здійснено не було, тому суд вважає за необхідне задовольнити в даній частині позовні вимоги позивача та визнати дії відповідача неправомірними.

При вирішенні даного спору суд, виходить також і з неконституційності та нечинності відповідних положень Розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»за якими оспорюванні розміри пенсій мали визначатись в інших (менших розмірах, ніж ті, що передбачені ст..ст. 50,54 Закону, встановлених рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, яке має преюдиціальне значення для судів загальною юрисдикції при розгляді позовів, пов»язаних зі спірними правовідносинами, що виникли з дії неконституційних законів, та із загальних законодавчих засад пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, за якими оспорюванні розмірі пенсій продовжують визначатись в інших менших розмірах і які у зв»язку з цим теж суперечать Закону, дійшов висновку про те що при розрахунку державної і додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 50,54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється щорічними законами про державний бюджет та за яким і повинен визначатись мінімальній розмір пенсії за віком, при цьому дія ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування»не перешкоджає застосуванню вищевказаної законодавчої величини, а тобто мінімального розміру пенсії за віком, для розрахунку інших, пов»язаних з нею пенсій, чи доплат оскільки діючим законодавством якогось іншого мінімального розміру пенсії за віком, окрім передбаченого ч. 1 тієї ж норми, не встановлено.

На невідповідність дій відповідача також вказує стаття 19 Конституції України, згідно якої встановлено, що «органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України». Також суд не приймає подане заперечення відповідача до уваги, так як воно порушує принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України), право громадян на соціальний захист (ст. 46 Конституції України), при цьому прийняття нових законів або внесені зміни до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст.22 Конституції України).

Крім цього згідно статті 9 КАС України встановлено, що «у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу», в звязку з чим суд, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, ставиться критично до позиції відповідача, що виплата пенсії позивачу здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, а не в межах встановлених відповідним Законом України.

При таких обставинах справи, коли позовні вимоги ґрунтуються на законі, відповідач, нараховуючи і виплачуючи позивачеві пенсію у розмірах, які не відповідають законодавчому критерію їх перерахунку, а також відмовивши позивачеві у перерахунку пенсії, діяв неправомірно, а тому порушив відповідні пенсійні права позивача, які підлягають судовому захисту .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 9, 10, 11, 18, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькому районі Вінницької області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 групи інвалідності, основної пенсії згідно вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка повинна становити 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, починаючи з 29 грудня 2010 року .

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

Суддя: