Справа № 2а-1069/09
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 р. Справа № 82087/09/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої до допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

встановив:

У травні 2009 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача у якому просив, визнати неправомірними дії відповідача, зобовязати його здійснити перерахунок нарахованих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» за 2007 2008 роки та зобовязати відповідача надалі виплачувати таку допомогу.

Позивач, свої позовні вимоги мотивував тим, що їй як особі яка здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», повинна виплачуватися допомога, в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, однак така допомога їй виплачувалася не в повному розмірі.

Оскарженою постановою суду позовні вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі для дітей віком до 6 років за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року. Зобовязано відповідача провести нарахування та виплату позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року. В задоволенні решти позовні вимоги відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є матірю малолітньої дитини, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження та перебуває на відповідному обліку у відповідача, як особа яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», громадяни України, в сімях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що одним з видів такої державної допомоги сімям з дітьми, є допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 15 цього Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом, має особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Умови призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку передбачені ст. 14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», при цьому даним Законом не передбачено обмежень чи особливих умов для розподілу осіб, що мають право на отримання такої допомоги на застрахованих чи незастрахованих осіб.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 р. N 489-V, з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію частини 1 ст. 15 Закону України «Про Державну допомогу сімям з дітьми» на 2007 рік зупинено. При цьому, статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році щомісячна грошова допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» передбачена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №6-рп/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007 року відновили дію положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», згідно якого розмір державної допомоги по догляду за дитиною становить у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, протягом періоду з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, однак позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Так, відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Із матеріалів справи суд вбачає, що позивач з позовам до адміністративного суду звернувся 09.02.2009 року, тобто із пропуском строку звернення до адміністративного суду та не просив його поновити.

Враховуючи те, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, позивачу виплачувалося періодично, та те, що Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року оприлюднене в «Офіційному віснику України» №4 від 10.07.2007 року та «Офіційному віснику України» №52 від 27.07.2007 року, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до адміністративного суд.

Враховуючи пропущення позивачем річного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, наполягання відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції, на відмові у позові на цій підставі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року слід відмовити, у звязку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Недотримання судом першої інстанції вказаних вище вимог процесуального закону, призвело до неправильного вирішення справи за відповідними позовними вимогами.

Щодо позовних вимог позивача за 2008 рік, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Підпунктом 7 пункту 23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину першу статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено в нові редакції, відповідно до якої, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Підпунктом 8 пункту 23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пункт 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» викладено у новій редакції, відповідно до якої, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що положення підпункту 7 та 8 пункту 23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до частини першої статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», не конституційними не визнавалися та були чинними протягом всього 2008 року.

Відповідно до наведеного вище, суд першої інстанції прийшов до правильного і обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача за 2008 рік задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржену постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

постановив:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2009 року у справі № 2а-1069/09/0907 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення недоплаченої до допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_2