Справа № 2-а-2081/09/1416
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2010 р.Справа № 2-а-2081/09/1416

Категорія: 2.19.6Головуючий в 1 інстанції: Спінчевська Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Домусчі С.Д.

ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_2 адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2009 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як «дитині війни», -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2009 року Тюль кін Ю.М. звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Ленінському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни».

Зазначив, що є пенсіонером за віком та має статус дитини війни, а відтак, з 01 січня 2006 року її щомісячна пенсія, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (Закон) від 18 листопада 2004 року №2195-VI, повинна бути збільшена на 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період 01.01.2006 року до 31.12.2007 року. Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати недоплачену йому щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733 гривні 30 копійок.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Судом першої інстанції не розглянуто питання про поновлення позивачу строку для звернення до суду за 2006 та 2007 роки.

Визнано протиправними дії УПФУ щодо не нарахування та виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії як «дитині війни».

Зобов'язано УПФУ здійснити нарахування та підвищення до пенсії у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком з 02 квітня 2006 року по 31 грудня 2006 року та з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ просить про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів частково погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, та вважає що постанова суду підлягає скасуванню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що Тюль кін Ю.М. має статус «дитина війни», що підтверджується копією залученого до матеріалів справи пенсійного посвідчення (арк. 5).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»вона має право на державну соціальну підтримку, зокрема на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Такі виплати у 2006-2007 роках не проводилися.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду відносно наявності підстав для виплати соціальної допомоги за 2006 рік.

Як визначено статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону.

Законом України від 19 січня 2006 року №3367-VI внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», відповідно до яких виключено пункти 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії "дітям війни", то вимоги позивачки, що стосуються зобовязання УПФУ провести підвищення пенсії у 2006 році, задоволенню не підлягають. Відповідач не мав можливості здійснити передбачені законом виплати, оскільки інший державний орган - Кабінет Міністрів України, на який було покладено обов'язок визначити порядок виплати надбавки до пенсії "дітям війни", завчасно не виконав свої обов'язки. Отже вини відповідача в навмисному невиконанні вимог закону не має.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на момент здійснення виплат позивачу, розмір мінімальної пенсії за віком з січня по квітень 2007 року становив - 380 грн., з квітня по жовтень 2007 року 406 грн., а з жовтня по грудень 2007 року 411 грн.

Однак, судом першої інстанції не враховано наступне.

Дію статті 6 Закону на 2007 рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо такого зупинення дії статті 6 Закону.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Що стосується розміру пенсії за 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, колегія суддів виходить з наступного.

Суму прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу в розрахунку на місяць встановлено Законом України «Про Державний Бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р.

Відповідно до цього Закону, для осіб які втратили працездатність, розмір прожиткового мінімуму становить: з 01.01.2007 р. по 31.03.2007 р. 380 грн.; з 01.04.2007 р. по 30.09.2007 р. 406 грн.; з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. 411 грн., при цьому зазначена стаття доповнена абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 квітня та з 01 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1%, що складає відповідно 410,06 грн., а з 01.10.2007 року 415,11 грн.

Так як, рішення Конституційного суду набрало законної сили 09.07.2007 року, позивачка, має право на підвищення пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік., а саме: з 09.07.07 р. по 30.09.07 р. 123 грн.02 коп.; 01.10.07 р. по 31.12.07 р. - 124 грн.53 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в статті 28 Закону України «Про загальнеобовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до статті 6 закону, є непереконливими.

Положення статті 28 Закону України «Про загальнеобовязкове державне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно пропуску позивачем строків для звернення до суду з вимогою нарахування недоплаченої щорічної державної соціальної допомоги як «дитині війни»за 2006 2007 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС (у редакції, що діяла на час розгляду справи): «Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін». Оскільки УПФУ не наполягало на відмову у задоволенні позову з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду, судова колегія не вбачає підстав для відмови ОСОБА_3 у задоволенні позову у звязку з пропуском строку.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає що при постановлені рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що є підставою для його скасування та прийняття нової постанови суду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2009 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як «дитині війни»- скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк для звернення до суду.

Зобовязати управління Пенсійного фонду в Ленінському районі м. Миколаєва нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 недоплачене підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.10.2007 року по 31.12.2007 року

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: Домусчі С.Д.

ОСОБА_2