Справа № 806/1490/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Житомир справа №806/1490/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Попової О.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить, враховуючи уточнення до позовної заяви, визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не зарахування йому вислуги років в пільговому обчисленні для призначення пенсії та зобов'язати відповідача внести зміни до наказу від 15.07.2016 року №156 о/с щодо зарахування за вислугою років у пільговому обчисленні - один місяць служби за півтора місяця з урахуванням пройденої служби в органах внутрішніх справ та в Національній поліції України за період з 08.12.1998 року по 18.07.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 08.12.1998 року по 06.11.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справи України, а з 07.11.2015 року по 18.07.2016 року - в Національній поліції України. Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області №156 о/с від 15.07.2016 року його було звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Проте, до пільгової вислуги років позивачу не було зараховано період проходження служби в зонах гарантованого добровільного відселення. Зазначає, що з метою врахування часу проходження служби у зоні гарантованого відселення у пільговому обчисленні позивач звернувся до відповідача, проте останній листом за вих. №П-210/12/01-2016 від 03.08.2016 року відмовив у зарахуванні пільгового стажу. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки його право на зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні періоду служби у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого відселення закріплене у постанові Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав письмове клопотання про розгляд справи без нього.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій, грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" законодавець чітко визначив умови зарахування на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме згідно з переліком, визначеним у постанові затвердженого МВС підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ, який на сьогоднішній день не існує. Крім того, статтю 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено на підставі Закону України №76-VIII від 28.12.2014 року.

Представник третьої особи надав суду заперечення щодо позову та заяву, в якій просить справу розглядати у письмовому провадженні.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в спірний період часу проходив службу в органах внутрішніх справ України 08.12.1998 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справи України, а з 07.11.2015 року по 18.07.2016 року - в Національній поліції України, що підтверджується витягом з послужного списку як колишнього працівника ГУНП в Житомирській області ОСОБА_1.

Наказом т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Житомирській області №156 о/с від 15.07.2016 року майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора - чергового Коростенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Із наказу вбачається, що на день звільнення календарна вислуга років позивача складає 19 років 5 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 3 місяці 23 дні.

Після звільнення позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області з проханням зарахування йому вислугу років у пільговому обчисленні періоду проходження служби в органах внутрішніх справ та поліції у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, листом від 03.08.2016 року №П-210/12/01-2016 відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до вислуги років в пільговому обчисленні часу проходження служби в зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у зв'язку з тим, що статтю 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено на підставі Закону України №76-VIII від 28.12.2014 року, що унеможливлює проведення зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні проходження служби в зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд частково погоджується із відмовою відповідача, з огляду на наступне.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 року №393 із змінами і доповненнями (далі - Порядок №393).

Згідно з підпунктом "в" пункту 3 Порядку №393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема, у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року N76-VIII, пунктом 4 якого виключено статтю 2 у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на що, суд погоджується із доводами відповідача про те, що у останнього не було правових підстав для зарахування позивачеві до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в спірний період з 01 січня 2015 року по 8 липня 2016 року, а тому відмовляє у задоволенні позову у цій частині.

Щодо решти позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 18 Закону України "Про міліцію" (діючого в спірний період часу) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 року із змінами і доповненнями (далі - Положення №114), це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Згідно пункту 21 Положення №114, для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів.

При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.

Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Разом з тим, згідно додатку №1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 року №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення, до яких зокрема віднесено і м.Коростень Житомирської області, де проходив службу ОСОБА_1

На думку суду, оскільки Постановою №393 передбачено зарахування служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку один місяць за півтора і цей Порядок діяв на час проходження служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ, тому у відповідача не було правових підстав для відмови в зарахуванні позивачу вислуги років в пільговому обчисленні за період з 08.12.1998 року по 31 грудня 2014 року.

При цьому слід відмітити, що посади на яких перебував позивач, надають йому право на пільгове обчислення вислуги років.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відсутність затвердженого переліку підрозділів, затверджуваного Міністерством внутрішніх справ не дає останньому права для відмови позивачу в зарахуванні вислуги років в пільговому обчисленні.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 вислуги років в пільговому обчисленні за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 08.12.1998 року по 31.12.2014 року - є неправомірними.

Відповідно, позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області внести зміни до наказу №156 о/с від 15.07.2016 року, зарахувавши ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 08.12.1998 року по 31.12.2014 року, - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на що, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 122, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо не зарахування ОСОБА_1 вислуги років в пільговому обчисленні.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області внести зміни до наказу №156 о/с від 15 липня 2016 року, зарахувавши ОСОБА_1 до вислуги років в пільговому обчисленні час проходження служби в зоні гарантованого добровільного відселення один місяць служби за півтора місяця за період з 8 грудня 1998 року по 31 грудня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова