Справа № 815/2647/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Київ К/800/32937/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Голубєвої Г.К.,

Юрченко В.П.,

секретар Загородній А.А.

за участю представника ТОВ „Волна Юг" - Гончара О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі № 815/2647/13 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Волна Юг" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області

про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Волна Юг" звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення - рішення № від 15.11.2012, яким позивачу збільшено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1919658, 75 грн.: (1535727 грн. основний платіж, 383931, 75 грн. штрафні санкції).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.04.2013, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013, позовні вимоги задоволено, скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.11.2012.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем були виконані всі дії з метою віднесення суми податку на додану вартість, сплаченої при придбанні товару у ТОВ „Милкоу-Україна" до складу податкового кредиту у вересні 2012 року.

Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області звернулась із касаційною скаргою про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідачем здійснена камеральна перевірка даних, які задекларовані позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за вересень 2012 року та складено акт № 2632/15-2/32416621 від 31.10.2012 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 201 ПК України, п. 20 Розділу 3 Наказу Міністерства фінансів України „Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", не надано разом із додатком № 8 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2012 року податкові накладні та копії підтверджуючих документів з оплати товару, що не дає права на включення суми 1960946 грн. до складу податкового кредиту і що призвело до заниження сплати до бюджету 1535727 грн. та до завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 425219 грн.

За результатами перевірки 15.11.2012 відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № .

В порядку адміністративного оскарження скарги позивача до ДПС у Одеській області залишені без задоволення, а податкове повідомлення - рішення без змін.

Як встановлено судами, 14.05.2012 та 18.05.2012 між позивачем (покупець) та ТОВ „Милкоу-Україна" (постачальник) були укладені договори постачання №14-05/2012 та № 18-05/2012 вершкового масла.

На виконання зазначених договорів ТОВ „Милкоу-Україна" передало ТОВ „Волна Юг" зазначений товар та виписало видаткові накладні та податкові накладні.

Ці податкові накладні ТОВ „Милкоу-Україна" були передані до ДПС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, які податковий орган їх не прийняв.

16.10.2012 позивачем до відповідача була подана податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2012 року, також надісланий в електронному вигляді додаток № 8, який включав заяву про відмову постачальника надати податкову накладну (порушення ним порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних), де зазначалось про порушення продавцем - ТОВ „Милкоу-Україна" порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Декларація з податку на додану вартість та додатки до неї були прийняті податковим органом без зауважень.

Також, позивачем були надані відповідачу копії платіжних доручень та копії податкових накладних.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платника податку визначено як особу, на яку згідно із цим Кодексом на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів.

Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених Податковим кодексом або законами з питань митної справи.

Податкові зобов'язання з податку на додану вартість у відповідності до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначаються сальдовим методом, який передбачає необхідність врахування як надходжень сум податку разом із вартістю товарів (послуг), що поставляються платником податку, так і витрат цього платника на сплату сум ПДВ у складі ціни товарів (послуг), що придбані ним з метою використання у господарській діяльності.

Згідно пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до приписів підпункту "а" пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз.2 п.201.10 ст.201 ПК України).

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб'єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами були досліджені первинні документи та встановлено дотримання позивачем вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами укладених правочинів.

Позивач скористався правом подачі до податкової декларації за звітний податковий період заяви зі скаргою на постачальника, яка, в свою чергу, була прийнята податковим органом.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правомірність включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту за спірними податковими накладними.

На час здійснення перевірки податковим органом були отримані копії первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту отримання послуг позивачем від свого контрагента.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Голубєва Г.К.

Юрченко В.П.