Справа № 812/376/16
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року справа № 812/376/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року у справі № 812/376/16 (головуючий у І інстанції Чиркін С.М.) за позовом Луганського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» про стягнення адміністративного-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році у розмірі 1089996,85 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду звернулося Луганське обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» (далі - відповідач) про стягнення адміністративного-господарських санкцій та пені за порушення нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році у розмірі 1089996,85 грн. (т. 1, а.с. 3-4).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено (т. 3, а.с. 77-80).

Не погодившись з рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає постанову необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 3, а.с. 86-87).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 14.04.2011 № 129 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 за № 528/19266, є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Міністерством соціальної політики України.

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (ідентифікаційний номер 13396264) зареєстроване юридичною особою 24.12.1991, є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів і діє на підставі Положення про Луганське відділення Фонду соціального захисту інвалідів (т. 1 а.с. 6-10).

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 Положення про Луганське відділення Фонду соціального захисту інвалідів відділення Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» (ідентифікаційний код 36999957, місцезнаходження: 93001, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Заводська, буд. 1-Г/36) є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, та на виконання пункту 2 Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відповідач зареєстрований у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 07.02.2011 (т. 1 а.с. 58).

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-12 «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон № 875).

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегією суддів встановлено, що відповідач є роботодавцем, який відповідно до статті 18 Закону № 875-XII зобов'язаний виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 2, частини 3 статті 18-1 Закону № 875-XII рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік, - у кількості одного робочого місця.

Згідно з частиною 3 статті 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до статті 20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

На виконання вищезазначених норм 18.02.2016 відповідачем було подано до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік форми № 10-ПІ, згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві у 2015 році становила 1504 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства України встановлена інвалідність - 33 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII - 60 осіб (т. 1 а.с. 59).

Відповідачем самостійно визначена сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі 1086195,15 грн., виходячи з розміру середньої річної заробітної плати штатного працівника на підприємстві у 2015 році в розмірі 40229,45 грн. та 27 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих ними (40229,45 грн. х 27 = 1086195,15 грн.).

На підставі даних поданого відповідачем звіту форми № 10-ПІ позивачем зроблено висновок про незабезпечення відповідачем працевлаштування 27 інвалідів у 2015 році та необхідності сплати самостійно обчислених адміністративно-господарські санкції в розмірі 1086195,15 грн.

У зв'язку з порушенням відповідачем терміну сплати вказаних адміністративно-господарських санкцій строком у 5 днів, а саме за період з 16.04.2016 по 20.04.2016 позивачем на підставі приписів частини 2 статті 20 Закону № 875-XII нараховано пеню у загальному розмірі 3801,70 грн. Разом сума адміністративно-господарських санкцій та пені складає 1089996,85 грн.

Згідно із інформацією зазначеною у звіті форми №10-ПІ відповідачем у 2015 році було створено 60 робочих місць для інвалідів, на яких було працевлаштовано 33 особи, яким встановлено інвалідність.

Зазначений звіт передбачений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №42 від 10.02.2007 «Про затвердження форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» та Інструкцією щодо заповнення форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів»»), зареєстрований в Міністерстві юстиції України за № 117/13384 від 13.02.2007.

Відповідач протягом 2015 року у відповідності до вимог Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520 та у відповідності до вимог Інструкції щодо заповнення форми звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 грудня 2005 року № 420 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2005 року за № 1534/11814 подавав до Рубіжанського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій форми № 3-ПН, в яких зазначав про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів (т. 1 а.с. 90-173).

Також відповідачем протягом 2015 року було видано наказ № 69 про внесення змін з 14.08.2015 у штатний розпис виробництва № 4 та визнання робочого місця місцем для працевлаштування інваліда (т. 1 а.с.207). На це місце наказом № 15 від 01.10.2015 (т. 1 а.с. 215) працевлаштована інвалід ОСОБА_2, якій встановлено другу групу інвалідності, відповідно висновку МСЕК від 17.06.2015 (т. 1 а.с. 216-217). На займаній посаді працює з 01.10.2015. В 2015 році працювала 6 місяців. Звіт по формі 3-ПН не надавався, у зв'язку з переведенням працівника на створене для нього робоче місце.

14.08.2015 керівником підприємства підписано накази про введення в штатний розпис різних підрозділів змін щодо введення робочих місця для працевлаштування інвалідів, а саме: наказ № 71 від 14.08.2015, № 72 від 14.08.2015, № 73 від 14.08.2015, № 74 від 14.08.2015, № 75 від 14.08.2015 (т. 1 а.с. 208-212, т. 2 а.с. 234-237).

Таким чином відповідачем приймались передбачені законодавством заходи з працевлаштування інвалідів.

Щодо інваліда ОСОБА_3 судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом № 202 від 22.09.2015 (т. 1 а.с. 220) працевлаштовано інваліда третьої групи ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 220-224). Має інвалідність з 12.05.2004 року (т. 1 а.с. 222). На займаній посаді з 01.10.2015 року, яка введена до штатного розкладу, як робоче місце для працевлаштування інваліда з 17.08.2015 році (т. 1 а.с. 209). Працевлаштована за направленням центру зайнятості. В 2015 році працювала 3 місяці. Звіт по формі 3-ПІ до центру зайнятості спрямовувався 19.08.2015, 29.09.2015 року.

Інвалід ОСОБА_4, працює на підприємстві з 15.01.2014 відповідно до наказу від 15.01.2014 № 10 (т. 2 а.с. 134). На займаній посаді з 15.01.2014 року, що введена до штатного розкладу з 01.01.2014 згідно наказу по підприємству від 30.12.2013 №251 (т. 2 а.с. 135). В 2015 році працював 12 місяців. Звіт по формі 3 ПН до центру зайнятості спрямовувався 10.01.2014.

Інвалід ОСОБА_2 працює на підприємстві з 16.11.2010, на займаній посаді з 01.10.2015 відповідно до посади з 01.10.2015 відповідно до наказу від 01.10.2015 № 15 (т. 2 а.с. 181), що введена до штатного розкладу, як робоче місце для працевлаштування інваліда (т. 2 а.с. 182). Місце введено саме для інваліда ОСОБА_2 після встановлення інвалідності. В 2015 році працювала 6 місяців. Звіт по формі 3-ПІ до центру зайнятості не надавався, у зв'язку з переведенням працівника на створене для нього робоче місце.

В матеріалах справи мається копія штатного розпису за 2015-2016 рік (т. 2 а.с. 45-114).

В судовому засідання в суді першої інстанції представник відповідача наголошував, що реальна кількість робочих місць для інвалідів склала 44 у 2015 році. На підтвердження свої пояснень надав до суду копії кадрових документів про виконання нормативу створення робочих місць та працевлаштування робітників (т. 2 а.с. 130-232)

З інформації зазначеною у розрахунку середньооблікової чисельності інвалідів за 2015 рік (т. 3 а.с. 72) вбачається, що на підприємстві в 2015 році інваліди пропрацювали наступну середньооблікову тривалість роботи: ОСОБА_3 - 3 місяці; ОСОБА_5 - 2 місяці; ОСОБА_6 - 2 місяці, звільнена 16.03.2015 за скороченням штату, з 18.09.2015 згідно наказу від 17.08.2015 № 75 про працевлаштування пропрацювала 3 місяці; ОСОБА_7 - 2 місяці; ОСОБА_8 - 8 місяців; ОСОБА_9 - 2 місяці; ОСОБА_10 - 2 місяці; ОСОБА_11 - 9 місяців; ОСОБА_12 - 2 місяці; ОСОБА_2 - 6 місяців; ОСОБА_13 - 5 місяців; ОСОБА_14 - 2 місяці; ОСОБА_15 - 1 місяць; ОСОБА_16 - 2 місяці; ОСОБА_17 - 2 місяці.

Відтак, враховуючи, що 15 осіб працювали на підприємстві відповідну кількість місяців 2015 року зазначених вище, тому середньооблікова кількість штатних працівників - інвалідів з урахуванням вимог Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 № 286, складає 4 особи (3+2+2+3+2+8+2+2+9+2+6+5+2+1+2+2 / 12 = 4,42 = 4)

На підставі інформації, зазначеної в листі Рубіжанського міського центру зайнятості від 13.05.2016 № 11/2-850, випадки відмови у працевлаштуванні інвалідів вказаним роботодавцем, які направлялись центром зайнятості у 2015 році, відсутні (т. 1 а.с. 89).

Відповідач брав участь у ярмарку вакансій для осіб з обмеженими можливостями 03.12.2015 (т. 1 а.с. 233).

Відповідач у 2015 році звертався листами до Рубіжанського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні інвалідів (т. 1 а.с. 238, 244).

Відповідач приймав заходи з працевлаштування інвалідів, зокрема у місцевій газеті «Вісник тижня» були розміщені оголошення про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів (т. 1 а.с. 200-206).

Таким чином, відповідачем вживалися заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади у підприємстві.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

За змістом статті 18-1 Закону України № 875-ХІІ вбачається, що пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідач шляхом надання звітів про наявність робочих місць та потребу у працівниках (форма № 3-ПН) інформував центри зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування інвалідів, брав участь у ярмарку вакансій для осіб з обмеженими можливостями.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій, оскільки на останнього не покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування та за відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись. При цьому обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 02.04.2013 у справі № 21-95а13 та від 26.06.2012 у справі № 21-105а12.

Відповідно до частини першої статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року у справі № 812/376/16 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року у справі № 812/376/16 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов