Справа № 750/4039/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4039/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання неправомірною відмови Управління призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язання Управління зарахувати до пільгового трудового стажу Позивача період роботи з 03.08.1983 року по 20.05.1989 року на посаді палатної медсестри госпітального відділення Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру в подвійному розмірі та призначити з 16.03.2016 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.05.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» (далі - Третя особа, КЛПЩ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер»).

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.08.2016 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Управління щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року; зобов`язано Відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 період роботи з 03.08.1983 року по 16.03.1988 року та з 10.05.1989 року по 20.05.1989 року і призначити з 16.03.2016 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що право Позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, окрім періоду з 05.01.1988 року по 09.05.1989 року, під час якого ОСОБА_2 передувала у відпустці по догляду за дитиною.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Наголошує на тому, що суд не звернув увагу на відсутність посади палатної медсестри у розділі XXVII Списку №2, а також на те, що навіть з урахуванням судового рішення Позивач не набув необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 23.03.2016 року №5621/03 (а.с. 12) Відповідач повідомив Позивача про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки посада палатної медсестри не охоплюється визначенням молодшого медичного персоналу, який працював в протитуберкульозних установах (безпосередньо обслуговуючи хворих), згідно розділу XXVII Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а також затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Відповідача у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідне підтверджується належними документами.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон) право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзаців 1-2 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту копії трудової книжки від 03.08.1983 року серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8), ОСОБА_2 була зарахована на посаду палатної медсестри шпитального відділення Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру з 03.08.1983 року, звідки 20.05.1989 року увільнена від даної посади у зв'язку з переведенням чоловіка на нове місце служби.

Крім того, згідно наявної у матеріалах справи довідки КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» (в який перейменовано Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер (а.с. 11)) від 18.01.2016 року №01-10/77 (а.с. 9) вбачається, що Позивач у період з 03.08.1983 року по 20.05.1989 року працював у Третьої особи повний робочий день на посаді палатної медсестри госпітального відділення, що передбачено Списком №1 розділу XXVI «Установи охорони здоров'я» постанови РМ СРСР від 22.08.1956 року №1173, безпосередньо був зайнятий повний робочий день по обслуговуванню хворих на туберкульоз і на інші роботи не відволікався. Наведені відомості, як зазначено у вказаній довідці, викладені на підставі книги наказів з 1983 по 1989 роки, особистої картки Ф.П-2, особових рахунків по зарплаті з 1983 року по 1989 роки.

Так, судовою колегією враховується, що в розділі ХХVІ «Установи охорони здоров'я» Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, визначено - молодший медичний персонал, що працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних закладах (безпосередньо обслуговуючий психічних хворих), туберкульозних та інфекційних закладах (безпосередньо обслуговуючий хворих), прозекторських та моргах.

Отже, у період з 03.08.1983 року по 20.05.1989 року Позивач займав посаду, робота на якій дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. «б» ст. 13 Закону.

Відтак висновки суду першої інстанції про наявність у Позивача права на призначення пільгової пенсії є обґрунтованими.

Поряд з цим, Деснянський районний суд м. Чернігова, зазначаючи, що оскільки згідно довідки КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» від 18.01.2016 року №01-10/76 (а.с. 10) ОСОБА_2 у період з 05.01.1988 року по 09.05.1989 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, підстави для зарахування пільгового стажу за вказаний період відсутні, не врахував такого.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які відповідно до законів отримують, зокрема, допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку зараховується до стажу роботи.

Відповідно до ст. 181 Кодексу законів про працю України Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині сьомій статті 179 цього Кодексу, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Відтак, КЗпП України, включаючи застереження щодо включення до стажу роботи, який дає право на щорічну відпустку, періоду відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, жодних обмежень щодо включення такого періоду до складу пільгового стажу для обчислення пенсії не містить.

Крім того, судовою колегією враховується, що згідно п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Тобто до спеціального й пільгового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3- і 6- річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки). При цьому страховий стаж для визначення розміру пенсії обчислюється у вищезазначеному порядку.

Наведена позиція підтримується Пенсійним фондом України в листі від 25.08.2008 року №10842/02-10.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для включення до пільгового стажу усього періоду роботи Позивача в КЛПЗ «Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер» з 03.08.1983 року по 20.05.1989 року, що складає 5 років 9 місяців 23 дні.

При цьому, відповідно до ст. 60 Закону робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

У довідці КЛПЗ «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер» від 18.01.2016 року №01-10/76 зазначено, що робота в облтубдиспансері зараховується у подвійному розмірі.

Доказів неналежності Третьої особи до інфекційних закладів охорони здоров'я у розумінні ст. 60 Закону Відповідачем як суб'єктом владних повноважень надано не було.

Зі змісту спільного листа Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 03.10.2005 року №7836/0/14-05/030-6 та №12144/02-20 вбачається, що Законом не передбачено обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списками № 1 і 2.

Таким чином, зважаючи на викладене, пільговий стаж Позивача складає 11 років 7 місяців та 16 днів, що відповідає необхідним для призначення пенсії на підставі п. «б» ст. 13 Закону по Списку №2 вимогам.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було допущено порушення норм матеріального та процесуального права при вирішені питання щодо зарахування періоду пільгового стажу, у зв'язку з цим вважає за необхідне апеляційну скаргу Відповідача задовольнити частково, а постанову суду - скасувати в частині.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду - скасувати в частині.

Крім іншого, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 року задоволено клопотання Управління та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.07.2016 року у розмірі 606,32 грн. до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Приписи ч. 2 ст. 88 КАС України визначають, що витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача суми відстроченого до ухвалення рішення судового збору у розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2016 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалити у вказаній частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_2 період роботи з 05.01.1988 року по 09.05.1989 року.

У решті постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, третя особа - комунальний лікувально-профілактичний заклад «Чернігівський обласний протитуберкульозний диспансер», про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії, - залишити без змін.

Стягнути з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (14013, м. Чернігів, пр-т. Перемоги, 139, ) суму відстроченого до ухвалення рішення у справі судового збору у розмірі 606 (шістсот шість) гривень 32 копійки на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду (Отримувач коштів: УДКСУ у Печерському р-ні; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; Банк отримувача: ГУДКCУ у м. Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019; Рахунок отримувача: 1007; Код класифікації доходів бюджету: 22030101).

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.