Справа № 128/4128/13-а
Суддя: Гриценко І. Г.
Дата ухвалення: 2015-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/4128/13-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.07.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Гриценко І.Г.

при секретарі Гаврілова Т.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, і третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 сільської ради - ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради та зобовязання сільську раду затвердити технічну документацію із землеустрою

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року до суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, у якому просила винести рішення, котрим визнати протиправним рішення 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2013 року щодо відмови в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 по вул. Котляревського, 39 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області та скасувати дане рішення, а також зобовязати ОСОБА_4 сільську раду Вінницького району Вінницької області затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 по вул. Котляревського, 39 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до протоколу №6 загальних зборів колгоспників колгоспу «ім. Леніна» Вінницького району Вінницької області від 26.07.1962р. ОСОБА_9, чоловікові позивачки, була виділена земельна ділянка розміром 0,28 га з присадибного фонду колгоспу. 25.05.1996р. рішенням 5 сесії ОСОБА_4 сільської ради 22 скликання земельна ділянка площею 0,50 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства була передана ОСОБА_9 безкоштовно у приватну власність. Цією земельною ділянкою подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_1 користуються з 1962 року.

Після смерті ОСОБА_9, рішенням 13 сесії 4 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20.09.2004 року позивачу ОСОБА_1, в зв'язку з прийняттям спадщини за законом на нерухоме майно житловий будинок №39 по вул. Котляревського в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 18.08.2004р. надано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,50 га, в т.ч. 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Котляревського, 39 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту в с. малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області.

На земельній ділянці, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку №39 по вул. Котляревського в с. Малі Крушлинці Вінницького району розташоване нерухоме майно, яке належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 27.05.2004р.

Починаючи з 2004 року і по даний час, відповідачем шляхом протиправних дій та протиправної бездіяльності, чиняться перешкоди в отриманні позивачем правовстановлюючих документів на вищезазначені земельні ділянки, а саме: не винесенням питань зазначених в заявах ОСОБА_1 на розгляд сесії сільської ради, прийняттям рішень по питаннях піднятих позивачем одноособово, а не колегіальним органом, як цього вимагає закон та без відповідних обґрунтувань.

Так, 25.04.2013р. позивачка в черговий раз звернулась до відповідача з заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок. До даної заяви відповідно до вимог закону, була додана вся необхідна технічна документація та витяги з державного земельного кадастру.

21.05.2013р. на 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області прийнято рішення, яким позивачу в черговий раз безпідставно відмовлено в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Малі Крушлинці по вул. Котляревського, 39 та на території ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Позивачка вважає, що рішення 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2013р. є незаконним, а відповідно протиправним, з таких підстав.

Як на підставу для відмови в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідач послався на наявність численних порушень при складанні технічної документації.

Другою підставою для відмови в затвердженні технічної документації відповідач зазначив ту обставину, що сільська рада звернулась до директора ДП «Поділлягеодезкартографія» з проханням усунути недоліки, проте в абзаці шостому пояснювальної записки розробник вказав, що заяв і скарг не надійшло.

Проте згідно з висновками відділу архітектури та містобудування Вінницької районної державної адміністрації №1042 від 18.10.2012р., №1042а від 18.10.2012р. позивачеві погоджено передачу земельних ділянок площею 0,50 га у власність та встановлено, що обмеження та використання даних земельних ділянок відсутні. Відповідно до витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_1, будь-яких обмежень у використанні земельних ділянок, що є предметом спору, встановлених Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України №1051 від 17.10.2012р. не зареєстровано.

Наведені вище обставини на думку позивача підтверджують протиправність оскаржуваного позивачем рішення.

Як убачається з наданої позивачем технічної документації із землеустрою, вона видана щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не тільки на земельну ділянку виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд №39 по вул. Котляревського, в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області площею 0,25 га, але й для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га на полі №11, в с. Малі Крушлннці Вінницького району Вінницької області. Не дивлячись на зазначене та при відсутності в оскаржуваному рішенні від 21.05.2013р. будь-яких аргументів, які б стали підставою для відмови в затвердженні технічної документації в частині відведення земельної ділянки площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства на полі №11, в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача щодо затвердження технічної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідачу, разом з заявою позивача від 25.04.2013р., було надано технічну документацію із землеустрою і щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 та витяги з державного земельного кадастру, тобто всів необхідні технічні матеріали та документи, які підтверджують розміри земельної ділянки. При таких обставинах у відповідача були відсутні передбачені законом підстави для відмови в затвердженні технічної документації. На думку позивача вказане свідчить про упереджене відношення відповідача до розгляду заяв позивача щодо затвердження вищезазначеної технічної документації на земельні ділянки, а відповідно про незаконність відмови в затвердженні технічної документації та протиправність оскаржуваного рішення.

Ухвалою суду від 19.12.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (том 1 а.с. 208).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заявлений позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, надала суду письмові заперечення на позов, які приєднані до матеріалів справи (том 1 а.с. 119-123).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, проте подав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, заявлені позовні вимоги визнав повністю і просив задовольнити заявлений адміністративний позов (том 1 а.с. 214).

ОСОБА_7 - представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, заявлений позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що в технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 включено сусідній житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Котляревського, 39а в с. Малі Крушлинці Вінницького району і належить на праві власності ОСОБА_6, що порушує права власника ОСОБА_6 Прийняте сільською радою оскаржуване рішення є законним. Крім того пояснив, що в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області на стадії розгляду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району, ОСОБА_1, про визнання права користування земельною ділянкою, яка розташована по вул. Котляревського, 39 а, с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області, що була виділена її чоловіку ОСОБА_10 та яка знаходиться на частині земельної ділянки, зазначеній в техдокументації на землю ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

По справі судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності №283 від 08.06.2004 року, житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Котляревського, 39 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області належав на праві власності ОСОБА_9 та ОСОБА_1 по ? частці кожному (том 1 а.с. 76 і його зворіт).

Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом №562/2001 від 18.08.2004 року, ОСОБА_1 є спадкоємицею ? частки майна чоловіка ОСОБА_9, померлого 02.06.2000 року. Спадкове майно складається з ? частки житлового будинку 1963 року побудови з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області по вул. Котляревського, 39 (т. 1 а.с. 75 і його зворіт).

Відповідно до архівної довідки №212 від 21.07.2004 року, в протоколі №6 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Леніна с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області від 26.07.1962 року записано, що ОСОБА_9, чоловікові позивачки, було наділено нову присадибну ділянку площею 0,28 га з присадибного фонду колгоспників (том 1 а.с. 67).

З архівної довідки №477 від 10.11.2008 року вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 28.03.1996 року №5 «Про передачу земель у приватну власність», затвердженого рішенням 5 сесії 22 скликання ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 28.05.1996 року передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_9 всього 0,50 га землі, в т.ч. для обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,25 га (том 1 а.с. 68).

Згідно поданої заяви ОСОБА_1 щодо надання земельної ділянки у власність площею 0,50 га, в звязку з прийняттям спадщини за законом на будинок по вул. Котляревського, рішенням 13 сесії 4 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 20.09.2004 року внесено зміни до рішення 5 сесії сільської ради 22 скликання від 25.05.1996 року «Про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,50 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_9».

Пунктом 3 даного рішення надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,50 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,25 га.

Пунктами 4,5 даного рішення вирішено землевпоряднику сільської ради внести зміни в земельно-облікові документи. Громадянці ОСОБА_1 замовити виготовлення технічної документації по видачі державного акту на право приватної власності на землю (том 1 а.с. 84).

Вказане рішення сільської ради від 20.09.2004 року є чинним, ніким не скасоване і не оскаржене.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради від 20.07.2012 року №371 встановлено, що відповідно до Земельно-кадастрової книги №279 в ОСОБА_1 рахується 0,50 га землі, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, яка розташована в межах населеного пункту в с. Малі Крушлинці вул. Котляревського, 39; для ведення особистого селянського господарства 0,25 га, яка розташована в межах населеного пункту в с. Малі Крушлинці поле №11 (том 1 а.с. 55). Вказане також підтверджується і Витягом з книги реєстрації громадян, яким безкоштовно передано земельну ділянку у приватну власність (том 1 а.с. 144).

Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_1, які розташовані в с. Малі Крушлинці розроблена Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру на площу земельної ділянки розміром 0,50 га, яка рахується за ОСОБА_1 згідно Земельно-кадастрової книги сільської ради та рішення 13 сесії 4 скликання ОСОБА_4 сільської ради від 20.09.2004 року, яким передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку (том 1 а.с. 47-74).

25.04.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (том 1 а.с. 39).

Судом встановлено, з пояснень учасників розгляду справи та матеріалів справи, що між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_11 триває спір щодо земельної ділянки, на якій знаходиться будинок з господарськими будівлями і спорудами ОСОБА_6 по вул. Котляреського, 39а, с. Малі Курушлинці, який належить останній на підставі рішення Вінницького районного суду від 01.02.2007 року, яке набуло законної сили і право власності зареєстровано в відповідних установах. Зазначеним рішенням суду питання щодо земельної ділянки біля будинку ОСОБА_12 не вирішувалось.

Проте, рішенням 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Малі Крушлинці по вул. Котляревського, 39 на території ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області з тих підстав, що технічна документація ОСОБА_1 виготовлена з численними порушеннями, а саме: в абзаці пятому Пояснювальної записки розробник неправдиво повідомляє, що обстежено і встановлено зовнішні межі земельної ділянки разом із суміжними власниками і землекористувачами, зокрема топографом було обміряно сусідню земельну ділянку із житловим будинком і господарськими будівлями по вул. Котляревського, 39а. Сільська рада звернулася до директора ДП «Поділлягеодезкартографія» з проханням усунути недоліки, проте в абзаці шостому Пояснювальної записки розробник вказує, що заяв та скарг не надійшло. В акті встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки невірно вказані сусіди.

Оскільки позивачка оскаржує рішення 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2013 року, тому застосуванню підлягає земельне законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 2013 рік.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами 1, 2, пунктом а) ч. 3 ст.116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Відповідно до ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до органу містобудування та архітектури.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно пункту д ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, організація землеустрою.

Відповідно до ст. 181 Земельного кодексу України, землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб'єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

В силу ст. 184 Земельного кодексу України землеустрій передбачає: а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; в) складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць; г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; ґ) складання проектів впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань та створення нових; д) складання проектів відведення земельних ділянок; е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; ж) складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель; з) розроблення іншої землевпорядної документації, пов'язаної з використанням та охороною земель; и) здійснення авторського нагляду за виконанням проектів з використання та охорони земель; і) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про землеустрій" (далі Закону), документацією із землеустрою є затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Відповідно до ст. 25 Закону, документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Документацією із землеустрою, крім інших, є схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно ст. 28 Закону розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

Статтею 30 Закону передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 186 Земельного кодексу України, прогнозовані матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схеми землеустрою після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. При цьому такий орган в силу своїх повноважень може або прийняти рішення про затвердження такої технічної документації або відмовити у її затвердженні.

Згідно ст. 56 Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Отже, одним із складових технічної документації із землеустрою є план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь.

Однією із підстав для відмови ОСОБА_4 сільською радою позивачці ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в с. Малі Крушлинці по вул. Котляревського, 39 та на території ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області в рішенні від 21.05.2013 року є те, що топографом було обміряно сусідню земельну ділянку із житловим будинком і господарськими будівлями по вул. Котляревського, 39а. В акті встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки невірно вказані сусіди.

Судом встановлено, що треті особи ОСОБА_2 і ОСОБА_6 є колишнім подружжям.

З архівної довідки від 11.11.2004 року вбачається, що протоколом №3 засідання правління колгоспу ім. Леніна с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області від 09.04.1990 року вирішено задовольнити заяву ОСОБА_2В.(сина позивача) і виділити йому 0,12 га землі для будівництва хати (том 2 а.с. 12).

Відповідно до архівної довідки №458 від 17.12.2009 року, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 28.03.1996 року №5 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 всього 0,50 га землі, в т.ч. для обслуговування житлового будинку 0,12 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,38 га (том 2 а.с. 13).

При цьому суд звертає увагу, що цим же рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради народних депутатів від 28.03.1996 року №5 також передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_9 всього 0,50 га землі, в т.ч. для обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,25 га (том 1 а.с. 68).

Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.02.2007 року, яке набуло чинності 02.04.2007 року, визнано, що жилий будинок №39а по вул. Котляревського в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області станом на 1994 рік був недобудованим, на той час являвся спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Далі судом розділено майно подружжя, визнавши за ОСОБА_6 право власності на 100% жилого будинку з господарськими спорудами та будівлями під номером 39а, і стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 ? частку в спільному майні подружжя у вигляді грошової компенсації в розмірі 10114 грн.

Реєстраційне посвідчення на жилий будинок з господарськими спорудами та будівлями №39а по вул. Котляревського в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області видане КП ВООБТІ 27.09.2007 року на імя ОСОБА_6 (том 2 а.с. 16).

Будь-яке рішення сільської ради чи суду про виділення земельної ділянки, на якій знаходиться будинок ОСОБА_13 по вул. Котляревського, 39а, с. Малі Крушлинці на ім'я ОСОБА_6 відсутнє.

Статтею 120 Земельного кодексу України в редакції станом на 2007 рік (на момент переходу права власності на жилий будинок №39а по вул. Котляревського в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_6В.) передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Оскільки відповідно до виготовленої техдокументації земельної ділянки ОСОБА_14 у затверджені якої відмовлено сільською радою вбачається, що ОСОБА_1 належить дві земельних ділянки з різним цільовим призначенням, які розташовані на території Малокушлинецької сільської ради, але в різних місцях, тобто не за однією адресою, а по вул. Котляревського 39, с. Малі Крушлинці і в полі №11 на території ОСОБА_4 сільської ради, та підлягає в подальшому оформленням двома окремими правовстанолюючими документами щодо права власності ОСОБА_1 на ці землі, тому вказана обставина вважається підставою для скасування оспорюваного рішення сесії сільської ради, ізза неповного мотивування підстав в прийнятому рішенні.

Варте уваги і те, будинок ОСОБА_6, по вул. Котляревського, що належить їй на підставі рішення Вінницького районного суду від 01.02.2007 року і відповідно до даного рішення розпочатий будівництвом в 1990-х роках та ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 і інші не надали суду рішення суду чи іншого документу про заборону будівництва будинку по вул. Котряревського, 39а.

Разом з тим, представник третьої особи ОСОБА_6 не надав суду належних доказів, які б підтверджували право власності або право користування земельною ділянкою ОСОБА_6 відповідною площею, на котрій розташований належний їй на праві власності будинок №39а по вул. Котляревського в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області.

Згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 розробленої ДП «Поділлягеодезкартографія» встановлено, що межі земельної ділянки в натурі встановлені в присутності землевласника та погоджені з суміжними землевласниками, про що свідчать складені акти, зауважень та скарг при встановленні меж земельних ділянок не заявлено.

В звязку з неодноразовими зверненнями позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради із заявами про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ОСОБА_4 сільська рада 23.10.2012 року зверталася до ДП «Поділлягеодезкартографія» із заявою, в якій вказувала про недоліки технічної документації ОСОБА_1 (том 1 а.с. 139).

У відповідь на дану заяву директор ДП «Поділлягеодезкартографія» листом №1354 від 28.11.2012 року просив ОСОБА_4 сільську раду надати відповідні документи для внесення змін до технічної документації (том 1 а.с. 140).

Разом з тим, ОСОБА_4 сільська рада належним чином не відреагувала на лист ДП «Поділлягеодезкартографія» від 28.11.2012 року і не надала даному підприємству відповідні документи для внесення змін до технічної документації ОСОБА_1, хоча до компетенції сільської ради належить організація землеустрою, що передбачено ст. 12 Земельного кодексу України.

В спростування вказаної обставини ОСОБА_4 сільська рада не надала суду відповідних доказів крім пояснень представника сільської ради та пояснень представника ОСОБА_6 ОСОБА_7

Крім того, судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 у відповідності з вищенаведеними законодавчими нормами виготовлений проект технічної документації із землеустрою та погоджений із суміжними землевласниками -фізичними особами і відповідним органами.

Підставою для відмови у підписанні технічної документації із землеустрою земельної ділянки позивача є посилання сільської ради на включення нею у площу земельної ділянки сусідню земельну ділянку із житловим будинком і господарськими будівлями по вул. Котляревського, 39а без посилання на документи, якими підтверджується право ОСОБА_6 на земельну ділянку по вул.. Котляревського, 39а, с. Малі Крушлинці.

Однак, на підставі встановлених обставин справи та доданих документів, ОСОБА_1 виготовила технічну документацію на земельну ділянку розміром, яка її була надана рішенням сільської ради у власність для обслуговування будинку та іншого цільового призначенні від 20.09.2004 року, вказаною земельною ділянкою вона тривалий час користується. Факту включення позивачем у площу земельної ділянки сусідню земельну ділянку належними документами не встановлено. Рішення ОСОБА_4 сільської ради щодо виділення у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по теперішній час є чинними, ніким не оспорюваним та не скасованим, а будь які інші рішення щодо належності земельної ділянки ОСОБА_6 суду не надані.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21.05.2013 року щодо відмови ОСОБА_1 в затвердженні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є протиправним, неповно мотивованим та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобовязання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області затвердити технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 по вул. Котляревського, 39 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, то суд вважає, що така вимога пов'язана із здійсненням відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур (дискреційні повноваження), а тому суд не може своїм рішенням підміняти орган, на який законом покладено обов'язок прийняття такого.

З урахуванням ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача розглянути питання затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 по вул. Котляревського, 39 в с. Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області.

Така позиція суду щодо неможливості суду підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму ВСУ від 24.10.2008 року за № 13, згідно з якими суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; із позицією Європейського суду з прав людини викладеною у рішеннях по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії»(Заява N 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії»(Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року, «Єрузалем проти Австрії», (Заява N 26958/95), Страсбург, від 27 лютого 2001 року, «Реквеньї проти Угорщини», (Case of Rekvenyi v. Hungary), (Заява N 25390/94), Страсбург, від 20 травня 1999 року, згідно з якими завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Судові витрати стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 в сумі 57,35 грн. на підставі ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 79-1, 81, 116, 118, 122, 123, 184, 186, 186-1, 198 Земельного кодексу України (в редакції від 2013 року), ст. ст. 2, 7, 11, 14, 69-71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення 23 сесії 6 скликання ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 травня 2013 року щодо відмови в затверджені технічної документації, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 в с. Малі Крушлинці по вул. Котляревського, 39 на території ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Зобовязати ОСОБА_4 сільську раду Вінницького району Вінницької області розглянути питання щодо затвердження техдокументації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 в с. Малі Крушлинці по вул. Котляревського, 39 на території ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаченому судовому збору в сумі 57,35 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена через Вінницький районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя :