Справа № 761/23274/16-а
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/368/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №10 батальону №4 УПП України в м.Києві лейтенанта поліції Макосій Анни Дмитрівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ПСЗ №001100 у справі про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ :

В червні 2016 року до Шевченківського районного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора роти №10 батальону №4 УПП України в м.Києві лейтенанта поліції Макосій Анни Дмитрівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ПСЗ №001100 у справі про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що інспектор Макосій А.Д. притягнув позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що він 03.04.2016 року о 14.30 год. здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу у смузі руху для маршрутних транспортних засобів. При цьому, інспектор визнав його винним та одразу виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу за порушення ч.3 ст.122 КУпАП. Позивач вказує на те, що постанова про накладення стягнення від 03.04.2016 року підлягає скасуванню, а справа закриттю провадженням, оскільки належних і допустимих доказів порушення ним вказаного пункту Правил суду надано не було, а вказаний знак щодо заборони зупинки з`явився в день винесення постанови щодо позивача. Зазначає, що інспектором було порушено його право на захист, зважаючи на складення постанови на місці вчинення адмінправопорушення без надання позивачу часу на отримання правової допомоги та виклику його до місця знаходження поліційного відділу, оскільки саме там, на його думку, повинна була б бути розглянута щодо нього справа про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог ст.283 КУпАП.
В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.
Відповідач інспектор роти №10 батальону №4 УПП України в м.Києві лейтенанта поліції Макосій А.Д. в судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши, що позивач дійсно порушив правила дорожнього руху за викладених у постанові обставинах, надавши суду письмові заперечення проти позову. У своїх письмових запереченнях відповідач вказав на обставини вчинення правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП за порушення позивачем п.17.1 ПДР України із визначенням адмінстягнення у вигляді штрафу 510 грн. Вказав, що за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, то одразу поліцейський виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу. Вважає, що він як працівник поліції діяв у спосіб та в межах наданих йому повноважень.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та заперечення відповідача, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП за те, що він 03.04.2016 року о 14.30 год. на вул..О.Теліги, 17 в м.Києві здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 у смузі руху, позначеному дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, що підтверджується постановою від 03.04.2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - передбачено накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За умовами п.17.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року з наступними змінами та доповненнями, зазначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.
Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення від 03.04.2016 року, то судом достовірно встановлено, що саме позивач рухався та здійснив зупинку керованого ним автомобіля «Тойота» д.н. НОМЕР_1 у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, тобто в порушення вимог п.17.1 Правил дорожнього руху.
Обставини руху та зупинки саме у цій смузі не заперечується в позові та в судовому засіданні і самим позивачем.
При цьому, суд не приймає до уваги та вважає помилковими посилання позивача на те, що вказаний дорожній знак раніше на вказаному місце не знаходився, тому він не знав про його існування, а під час руху 03.04.2016 року не звернув на нього уваги. Вказані обставини не звільняють позивача від обов`язку як водія за дотриманням вимог Правил дорожнього руху та його обов`язок бути уважним та стежити за зміної дорожньої обстановки та дорожніми знаками у відповідності до п.б п.2.3 Правил дорожнього руху України.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані по справі викладені, в тому числі, в протоколі про адміністративне правопорушення. Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що постанова серії ПСЗ №001100 від 03.04.2016 року складена уповноваженою на те посадовою особою, за формою і змістом відповідають вимогам ст.ст.255, 256, 283 КУпАП України, штраф накладений в межах санкції ч.3 ст.122 КУпАП.
Посилаючись на необхідність визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, позивач посилаються на те, що її складання на місці не передбачено вимогами чинного законодавства та порушують його право на захист.
Між тим, суд вважає, що винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності одразу на місці вчинення без попереднього винесення відповідного протоколу не порушує вимоги законодавства та права позивача з огляду на наступне.
Так, за умовами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого у неавтоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський одразу виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, без складання протоколу.
Крім того, згідно ч.3,4 ст..258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Також, за умовами ч.5 ст.258 КУпАП визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Вказані вимоги закону передбачають складання протоколу лише з умовою, що вчинення правопорушень окрім тих, що вчинені у сфері забезпечення дорожнього руху, а також тоді, коли особа під час складання оспорить адміністративне стягнення.
Між тим, як вбачається з постанови про вчинення адміністративного правопорушення від 03.04.2016 року, то позивач вчинив підпис постанови та не вказав на будь-які заперечення щодо його складання, що у даному випадку не зобов`язуує відповідача виносити попередньо протокол про його вчинення в розумінні ч.5 ст.253 КУпАП.
Інші доводи позивача не спростовують законність дій відповідача з винесення оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що на підставі винесеної згідно вимог законодавства постанови про виявлене вчинене адміністративне правопорушення, відсутність заперечень щодо її винесення з боку позивача на місці, відповідачем було правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та порушень його прав під час складення такої постанови не було.
Таким чином, при винесенні постанови від 03 квітня 2016 року відповідач діяв законно та в межах своїх повноважень.
За таких обставин, наведені позивачем доводи про відсутність доказів порушення ним Правил дорожнього руху та процесуальних порушень при притягнення його до адміністративної відповідальності з боку відповідача не заслуговують на увагу, оскільки складення постанови на місці не є підставою для скасування законного рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8-12, 71, 86, 158-163, 171-2 КАС України, п.17.1 Правил Дорожнього руху України, ст.ст. 122 ч.1, 255, 256, 283 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №10 батальону №4 УПП України в м.Києві лейтенанта поліції Макосій Анни Дмитрівни про визнання протиправною та скасування постанови серії ПСЗ №001100 у справі про адміністративне правопорушення від 03 квітня 2016 року за вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.(
Суддя: (
(