Справа № 826/16540/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13 липня 2016 року м. Київ № 826/16540/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Авраменко Л.С., за участю позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід судді Аблова Є.В. в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
доМіністерства оборони України
третя особаГенеральна прокуратура України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Генеральна прокуратура України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

13.07.2016 у судовому засіданні ОСОБА_1 заявив про відвід судді Аблову Є.В., у зв'язку із наявністю підстав, які викликають у нього сумнів у неупередженості судді, що, на його думку, призведе до неправосудного рішення, посилаючись на те, що позивач звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України зі скаргою на дії судді Аблова Є.В., яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність вказаного судді Окружного адміністративного суду міста Києва, а тому позивач сумнівається в неупередженості та об'єктивності судді Аблова Є.В.

У судовому засіданні вищезазначену заяву позивач підтримав з підстав, викладених у його заяві.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Статтею 27 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено перелік підстав для відводу судді, а саме:

- якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

- якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

- якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

- у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу.

Як зазначив Верховний Суд України, пунктом 4 ч. 1 ст. 27 КАС України передбачено, що суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова ВС України від 11.10.2006).

Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених ст. 28 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Водночас, для того, що б ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він вцілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі "П'єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді Аблова Є.В. при розгляді цієї адміністративної справи, оскільки наведені доводи заявника є лише його припущенням.

Крім того, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України по зазначеній позивачем скарзі, станом на момент вирішення даної заяви, відсутнє, а тому і припущення позивача щодо упередженості судді Аблова Є.В. є передчасними.

Враховуючи викладене, проаналізувавши подану заяву та викладені положення та обставини, зважаючи на те, що обґрунтованих підстав для відводу судді не вказано, підстави для задоволення заяви позивача відсутні.

За таких обставин, заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.27-31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про відвід судді Аблова Є.В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова