Справа № 808/1769/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/1769/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року о 12:35

Справа № 808/1769/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»

до: Запорізької митниці Державної фіскальної служби

про: визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що товариством надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Позивач подав додатково витребувані відповідачем документи та письмові пояґснення, які мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності. Митним органом не зазначено, які відомості про митну вартість залишилися неповними чи недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів такі документи були надані.

Представник позивача у судовому засіданні, підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечувала, посилалась на те, що що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки документи не були подані в повному обсязі, митну вартість товару, що імпортуються, визначено із застосуванням резервного методу для товару стрічка стальна пакувальна та для товару замок утяжний оцинкований, згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

З підстав, викладених в письмових запереченнях просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступних обставин.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна (Покупець) та фірмою "BEKAP METAL INSAAT SANAYI VE TIC A.S", м. Стамбул, Туреччина (Продавець) укладено Контракт №13150538 від 03.08.2015 року (а.с.32-42).

Згідно доданої до матеріалів справи специфікації, вбачається, що позивачем був придбаний та ввезений на територію України товар – стрічка стальна пакувальна з вуглецевої сталі (далі – товар 1) та замок утяжний оцинкований (далі товар 2) (а.с.43).

Для здійснення митного оформлення товару 07.12.2015 позивачем було подано митну декларацію №112030000/2015/019831, відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів (а.с.24-25).

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 03.08.2015 №13150538; специфікація №2 від 06.11.2015; інвойс №GS-154789 від 17.11.2015; лист №15/0928 від 17.11.2015; сертифікат якості №942/15 від 01.09.2015 р.; сертифікат якості №1314/15 від 11.11.2015; залізнична накладна №40053795 від 01.12.2015 р.; сертифікат походження №0098185 від 19.11.2015 р.; пакувальний лист №б/н від 17.11.2015; коносамент №GCL/EVY /ODS 150540 від 21.11.2015, виписка з бухгалтерської документації б/н від 17.11.2015 та інші документи, про що свідчить їх декларування (гр.44 ВМД та доповнення до декларації ф. МД-6).

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізька митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

-в надісланій сканованій копії коносаменту від 21.11.2015 №GCL/EVY /ODS 150540 від 21.11.2015 зазначено, що «фрахт оплачений», проте будь які документи, що підтверджують факт оплати відсутні на момент митного оформлення;

- надіслана сканована копія документу №б/н від 17.11.2015 не може вважатись випискою із бухгалтерської документації, тому що не містить необхідних реквізитів передбачених для вказаного документу;

-в надісланій сканованій копії калькуляції №б/н від 17.11.2015 одиниці вимірів відповідно до яких була розрахована калькуляція не дозволяють співставити витрати, що були понесені при виконанні аналогічних технологічних операцій по виготовленню товару №1 «стрічка стальна пакувальна» та товару №2 «замок утяжний оцинкований».

У відповідності до ст. 53 МК України, декларанту було надано письмове повідомлення (а.с.29-30) щодо необхідності подання (за наявності) додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, про вартість товару або сировини; копію МД країни відправлення.

Декларантом на вимогу митниці направлено Листа від 08.12.2015 №109-05/1616, в якому зазначено, що: усі документи, які передбачені контрактом подані на момент декларування; жодні документи про визначення транспортних витрат та їх частки в розмірі митної вартості не були надані до митних органів тому, що згідно умовами DAP – Запоріжжя, відповідно до Інкотермсу 2010 р. транспортні витрати (фрахт) включені у вартість товару; що стосується виписки з бухгалтерської документації від 17.11.2015 б/н: відсутні будь-які стандарти та вимоги, що пред’являються до оформлення даного документу, постачальник має повне право заповнювати даний документ відповідно до його внутрішніх правил та регламенту, даний документ оформлений на фірмовому бланку із зазначенням назви, адреси, підпису та печатки; в калькуляції б/н від 17.11.2015 одиниці виміру (тони, тис.штук, дол.США) ідентичні одиницям вимірювання зазначеним у всіх супровідних документах.

Додатково позивачем подано: витяг з видання ДП «Держзовнішнінформ» «Огляд цін»; Лист ЗТПП №ОИ-661 від 08.12.2015; експортна декларація №15410300ЕХ067723 від 18.11.2015; лист BEKAP №0928 від 07.12.2015 щодо різниці вартостей, вказаних в МД країни відправлення та в документах, наданих до митного оформлення.

За результатами аналізу додатково поданих документів відповідач дійшов висновку, що декларантом не в повному обсязі надані документи, які підтверджують митну вартість. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про коригування митної вартості для товару за резервним методом для товару № 1 "стрічка стальна пакувальна з вуглецевої сталі" - за ціною договору з розрахунку 1,14 дол. США за 1 кг. товару (МД №112030000/2015/2347 від 19.02.2015); для товару № 2 "вироби з чорних металів: замок утяжний" з розрахунку 1,37 дол. США за 1 кг. товару (МД №110050005/2015/1095 від 28.05.2015).

Не погоджуючись із рішенням Запорізької митниці рішеннями про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок базується на положеннях основного принципу, закріпленого у ст. VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі “Оцінка товарів для митних цілей”, згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 53 Митного кодексу України митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч. 2 даної статті. Проте, наявність розбіжностей є суб’єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачем на виконання запитів, отриманих від митного органу, надавались додаткові документи, а саме: витяг з видання ДП «Держзовнішнінформ» «Огляд цін»; висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-661 від 08.12.2015; експортна декларація №15410300ЕХ067723 від 18.11.2015; лист BEKAP №0928 від 07.12.2015 щодо різниці вартостей вказаних в МД країни відправлення та в документах, наданих до митного оформлення.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані на запит позивачем додаткові документи не усувають виявлені під час перевірки розбіжності та не підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Згідно вимог ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митницею та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Товар по вищевказаній вантажно-митній декларації був випущений у вільний обіг у відповідності до Х розділу Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, Запорізькою митницею встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

Митницею встановлені такі розбіжності: в надісланій сканованій копії коносаменту від 21.11.2015 №GCL/EVY/ODS 150540 від 21.11.2015 зазначено, що «фрахт оплачений», проте будь які документи, що підтверджують факт оплати відсутні на момент митного оформлення; надіслана сканована копія документу №б/н від 17.11.2015 не може вважатись випискою із бухгалтерської документації, тому що не містить необхідних реквізитів передбачених для вказаного документу; в надісланій сканованій копії калькуляції №б/н від 17.11.2015 одиниці вимірів відповідно до яких була розрахована калькуляція не дозволяють спів ставити витрати, що були понесені при виконанні аналогічних технологічних операцій по виготовленню товару №1» стрічка стальна пакувальна» та товару №2 «замок утяжний оцинкований».

Щодо зауваження митного органу на те, що у копії коносаменту від 21.11.2015 №GCL/EVY/ODS 150540 від 21.11.2015 зазначено, що «фрахт оплачений», проте будь які документи, що підтверджують факт оплати відсутні на момент митного оформлення, позивачем надані пояснення листом №109-05/1616 від 08.12.2015 (а.с.31), що жодні документи про визначення транспортних витрат та їх частки в розмірі митної вартості не були надані до митних органів тому, що згідно умовами DAP – Запоріжжя, відповідно до Інкотермсу 2010 р. транспортні витрати (фрахт) включені у вартість товару.

Щодо зауваження митного органу про те, що надіслана сканована копія документу №б/н від 17.11.2015 не може вважатись випискою із бухгалтерської документації, тому що не містить необхідних реквізитів передбачених для вказаного документу. Проте листом №109-05/1616 від 08.12.2015 позивач повідомив відповідача про те, що відсутні будь які стандарти та вимоги, які пред’являються до оформлення такого документу. До того ж, вказаний документ оформлений на фірмовому бланку із зазначенням назви, адреси та містить підпис і печатку.

Щодо зауваження митного органу про те, що в надісланій сканованій копії калькуляції №б/н від 17.11.2015 одиниці вимірів відповідно до яких була розрахована калькуляція не дозволяють співставити витрати, що були понесені при виконанні аналогічних технологічних операцій по виготовленню товару №1» стрічка стальна пакувальна» та товару №2 «замок утяжний оцинкований», то у своєму листі №109-05/1616 від 08.12.2015 позивачем роз’яснено, що в калькуляції б/н від 17.11.2015 одиниці виміру (тони, тис.шт., дол. США) ідентичні одиницям вимірювання зазначеним у всіх супровідних документах.

Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності стосується виключно порядку виконання умов контракту.

З наведеного вбачається, що у наданих позивачем документах були відсутні розбіжності, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

А відтак, позивачем виконано всі вимоги відповідача про витребування додаткових документів.

Суд зазначає, що митний орган перевіряючи правильність визначення декларантом митної вартості імпортованого товару зобов’язаний діяти виключно в межах визначеним чинним законодавством України, зокрема Митним кодексом України, при цьому встановивши розбіжність в заявлених даних контролюючий орган зобов’язаний чітко зазначити, які вимоги чинного законодавства не було дотримано декларантом, а висновок про наявність розбіжності не може базуватися на припущеннях.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що під час перевірки правильності визначення митної вартості заявленої позивачем, митної орган дійшов хибних висновків про наявність в поданих документах розбіжностей.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі, за умови належного підтвердження заявленої митної вартості, не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, судом встановлено, що митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, зокрема: “вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ст. 64 Митного кодексу України використана наявна в органі доходів і зборів інформація щодо митної вартості з розрахунку 1,14 доларів США за 1 кг для товару №1 «стрічка стальна пакувальна», по товару №2 «вироби інші з чорних металів: замок утяжний з розрахунку 1,37 дол. США за 1 кг. Органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом згідно вимог ст.64 Митного кодексу України. Джерело: товар №1 МД №112030000/2015/2347 від 19.02.2015, товар №2 МД №110050005/2015/1095 від 28.05.2015).

Суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару позивачем до матеріалів справи, серед іншого, надано експертний висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ-611 від 08.12.2015 (а.с.75), відповідно до якого: ринкова вартість товару – стрічка стальна пакувальна, за період з 01.10.2015 по 08.12.2015, на умовах поставки DAP – Запоріжжя, Україна, складала: мінімальна ціна 730 доларів США/т та максимальна 830 долари США/т; ринкова вартість товару – замок утяжний оцінкований, за період з 01.10.2015 по 08.12.2015, на умовах поставки DAP – Запоріжжя, Україна, складала: мінімальна ціна 28,45 доларів США/1000шт та максимальна 32,25 долари США/1000 шт; Позивачем імпортувався товар: - стрічка стальна пакувальна, на умовах поставки DAP – Запоріжжя, Україна за ціною 786 доларів США за тону та замок утяжний оцінкований на умовах поставки DAP – Запоріжжя, Україна за ціною 31 долар США за 1000 шт., що відповідає рівню цін на світовому ринку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем у визначеному Митним кодексом України порядку підтверджено заявлену ціну товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак вказані рішення підлягають скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова