Справа № 460/4808/15, 2а-460/106/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Справа № 876/4814/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року у справі №460/4808/15-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про порушення митних правил та звільнення від адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

07.12.2015р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Львівської митниці ДФС (далі-Митниця), просила визнати дії заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченко М.І. в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, неправомірними; постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС - Мірошниченко М.І. в справі про порушення митних правил №2651/20908/15 від 20.11.2015р. в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу змінити, звільнити позивача від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням; справу про порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України закрити.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 25.04.2016р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Митниця подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Яворівського районного суду Львівської області від 25.04.2016р. та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час складання протоколу та розгляду справи про порушення митних правил ОСОБА_2 жодних доказів, які б підтверджували наявність пом'якшуючих обставин до митного органу не надала, а тому Митниця не могла їх врахувати при винесенні оскаржуваної постанови. Підтверджуючих документів щодо перебування автомобіля марки «Audi», VIN НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3, країна реєстрації - Польща, на ремонті ні під час перетину митного кордону України, ні на момент складення протоколу, ані в подальшому під час здійснення провадження в справі про порушення митних правил позивачем надано не було. Документ щодо ремонту позивач надала лише до суду. Позивач не надала належних та допустимих доказів про те, що транспортний засіб перебував на ремонті в результаті аварії або обставин непереборної сили. ОСОБА_2, всупереч ч.1 ст.192 Митного кодексу України, до Львівської митниці ДФС із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили не зверталась. Митницею стягнення накладалось в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.470 МК України та окрім того жодних документів, які б могли підтвердити наявність обставин, що пом'якшують відповідальність при розгляді справи Митницею, позивачем не надавались. Таким чином, Митниця винесла обґрунтовану постанову про накладення стягнення на позивача, а висновок суду про малозначність даного виду правопорушення є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки законодавець в конструкція ст.470 МК України не застосовує ні поняття «малозначність», так і її наслідки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 06.11.2015р. в зону митного контролю смугою руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб «HUNDAI» модель «Н-1» д.н.з. НОМЕР_1, 2003 р.в., VIN НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, яка слідувала з приватною метою з України до Республіки Польща.

В ході митного контролю за допомогою ПІК «Інспектор - 2006» Львівської митниці та ЦБД ЄАІС ДМСУ виявлено, що ОСОБА_2 25.10.2015р. ввезла на митну територію України смугою руху спрощеного митного контролю «зелений коридор» у митному режимі «транзит» через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки «Audi», модель «А6», VIN НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3, країна реєстрації - Польща. Станом на 06.11.2015р. за межі митної території України не вивезла та у інший митний режим згідно законодавства не помістила.

Постановою Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №2651/20908/15 від 20.11.2015р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 грн. (вісім тисяч п'ятсот гривень).

Не погоджуючись з вказаною постановою та діями посадової особи Митниці в частині накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до переконання, що хоч в діях позивача наявний склад правопорушення, передбачений ч.3 ст.470 МК України, проте посадовою особою Митниці в частині накладення стягнення не враховано вимоги ст.487 МК України та не дотримано вимоги ст.33 КУпАП: майновий стан, пом'якшуючі обставини, можливе звільнення від відповідальності у зв'язку з мало значимістю, оскільки жодної матеріальної шкоди вищезгаданим правопорушенням завдано не було.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України, в редакції чинній на день винесення оскаржуваної постанови, (далі - МК України) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Згідно з ч.8 ст.102 МК України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012р. №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 Розділу 8 №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

З матеріалів справи встановлено, що транспортний засіб марки «Audi», модель «А6», VIN НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_3, країна реєстрації - Польща, ввезений ОСОБА_2 25.10.2015р. в митному режимі «транзит», вивезений за межі митної території України лиш 29.12.2015р., що підтверджується витягом з даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску (а.с.1).

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку позивачем не заперечується.

Згідно з Постановою у справі про порушення митних правил №2651/20908/15 від 20.11.2015р. та пояснень ОСОБА_2 від 06.11.2015р., вказаний транспортний засіб не вивезений з митної території України у зв'язку з ремонтом (а.с. 23, 33).

На підтвердженні вказаного, позивачем надано акт приймання-передачі виконаних робіт та Довідку приватного підприємця ОСОБА_5 відповідно до яких вказаний автомобіль з 27.10.2015р. по 10.11.2015р. знаходився в майстерні по обслуговуванню автомобілів у зв'язку з ремонтом електрообладнання (а.с.8,9).

Вказані документи до закінчення строку транзитного перевезення позивач митному органу не надавав, позивач не звертався до відповідача для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не інформував про місце знаходження транспортного засобу, що позивачем не спростовано. Не були вказані документи поданій і на час розгляду митним органом справи про порушення ОСОБА_2 митних правил.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент розгляду справи про порушення митних правил позивачем не дотримано умов, за яких законодавець визначає підстави можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків, документально не підтверджено наявність таких фактів.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що хоч ремонт автомобіля згідно поданих позивачем документів мав місце у період з 27.10.2015р. по 10.11.2015р., проте ОСОБА_2 вивезла транспортний засіб лише 29.12.2015р.

Пунктом 1 ч.1 ст.491 МК України встановлено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

Відповідно до ст.488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з положеннями ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримані законодавчі вимоги щодо порядку винесення протоколу про порушення митних правил №2651/20908/15 від 06.11.2015р. та постанови в справі про порушення митних правил №2651/20908/15 від 20.11.2015р. (а.с.6-7, 22-24).

При цьому покликання позивача на невручення копії протоколу та не повідомлення про день розгляду складеного протоколу спростовуються наявністю підписів ОСОБА_2 у протоколі від 06.11.2015р., складеного у її присутності, де вказано про розгляд справи 20.11.2015р. о 10 год.00 хв. та отримання примірника протоколу 06.11.2015р.

Згідно з ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем стягнення накладалось в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.470 МК України, окрім того жодних документів, які б могли підтвердити наявність обставин, що пом'якшують відповідальність, при розгляді справи позивачем не надавались, автомобіль за межі митної території України на момент прийняття постанови позивачем не був вивезений, а тому вимоги ч.3 ст.2 КАС України на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності Митницею дотримані.

На підставі аналізу законодавчих положень та обставин справи, зважаючи на те, що позивач до закінчення строку транзитного перевезення не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не надав достовірної інформації про місце знаходження транспортного засобу, порушень Митницею при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні постанови в справі про порушення митних правил судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що постанова в справі про порушення митних правил №2651/20908/15 від 20.11.2015р. відповідачем винесена правомірно, в межах законодавчо наданих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім того суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу приписів КАС України, дотримуючись принців законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, адміністративні суди не наділені правом перебирати на себе повноваження Митниці та вирішувати питання про звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою постанову суду скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Щодо судових витрати, то в силу приписів ст.94 КАС України та беручи до уваги безпідставність заявленого позову, судові витрати не належить стягувати зі сторін спору.

Керуючись ст.ст. 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2016 року у справі №460/4808/15-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання дій неправомірними, скасування постанови в справі про порушення митних правил та звільнення від адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

В.Я. Макарик

Повний текси Постанови складено 07.09.2016р.