Справа № 813/1623/16
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2016 року справа № 813/1623/16

зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача Тимрук Н. Б.,

представника відповідача Дорош А. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

товариство з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог посилається на безпідставність висновків відповідача про нереальність господарських операцій з контрагентом ТзОВ «Ісіда Груп», оскільки під час проведення перевірки надавались всі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з його контрагентом, а також докази, які підтверджують пов'язаність, отриманих від контрагента робіт із господарською діяльністю позивача. Долучені до матеріалів справи докази, на думку позивача, повністю спростовують висновки відповідача, а тому прийняте оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним і підлягає скасуванню. Позивач також посилається на те, що не може нести юридичну відповідальність за недотримання контрагентом податкового законодавства, оскільки така відповідальність носить індивідуальних характер.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву. Заперечення обґрунтовані тим, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТзОВ «Ісіда Груп» (ТзОВ «Абіон Ресурс»), оскільки наявна податкова інформація свідчить про безпідставне формування податкового кредиту ТзОВ «Ісіда Груп» (ТзОВ «Абіон Ресурс») шляхом документального оформлення безтоварних операцій.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, виходячи з наступних підстав.

ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» зареєстроване 16.02.2012 виконавчим комітетом Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 16.02.2012 №0002549, . Позивач взятий на податковий облік в ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області 1702.2013 за №28831, станом на 25.03.2016 перебуває на обліку Пустомитівському відділенні в Галицької ОДПІ.

За період, що перевірявся, позивач був платником, зокрема, податку на додану вартість.

ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» провадить господарську діяльність, пов'язану із будівництвом житлових і нежитлових будівель, діяльності у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Основні види діяльності за КВЕД: 41.10 Організація будівництва будівель, 41.20 Судом встановлено, що ГУ ДФС у Львівській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Ві.Ай.Пі. Будівельна компанія» () з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015. За результатами проведеної перевірки складено акт № 62/13-01-14-10/38127429 від 21.04.2016 (надалі - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем п. 198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що, в свою чергу, призвело до заниження податку на додану вартість за перевірений період на загальну суму 135692,00грн., в тому числі за грудень 2015 року на суму 135692,00грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 06.05.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 135692,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 33923,00грн..

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Суд при вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Щодо фінансово - господарських відносин між позивачем та ТзОВ «Ісідою - Груп» суд встановив наступне.

Між позивачем та Угнівським аграрно-будівельним ліцеєм укладено договір підряду №17 від 17.08.2015 про виконання робіт на об'єкті: «Капітальний ремонт котельні та системи опалення приміщень майстерні філії Угнівського аграрно-будівельного ліцею в м. Белз Сокальського району Львівської області за адресою Савенка,2» (а.с. 181 -185 Т.1).

Для виконання частини робіт за вказаним договором, позивачем (підрядником) залучено субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп» та укладено договір підряду №08/11 від 02.11.2015 року (а.с. 56-57 Т.1).

Факт виконання робіт підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а.с. 58, 77 Т.1), актами приймання виконаних будівельних робіт(а.с. 59-64, 67-76, 78-83 Т.1), актом №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (а.с. 65- 66 Т.1).

Між позивачем та Управлінням капітального будівництва Львівської облдержадміністрації укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти №34 від 23.11.2015, по об'єкту: «Завершення будівництва СЗШ 1-2 ступеня на 150 учнів з двома дошкільними групами по 15 дітей і фельдшерським пунктом в с. Пристань Сокальського району Львівської області» (а.с. 190-204 Т.1).

Для виконання частини робіт за вказаним договором, позивачем (підрядником) залучено субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп» та укладено договір підряду №01/12 (а.с. 85-86 Т.1).

Факт виконання робіт за вказаним договором підряду підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а.с. 87, 92, 98 Т.1), актами приймання виконаних будівельних робіт(а.с. 88-91, 93-95, 99-102 Т.1), актом №1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (а.с. 96-97 Т.1).

Між позивачем та КП Львівської обласної ради «Управління капітального будівництва» укладено договір № ОЛ 05/12/14 від 05.12.2014 на закупівлю робіт: «Реконструкція будівель поліклінічного відділення Олеської районної лікарні по вул.Шевченка, 55 в смт. Олесько Львівської області» (а.с. 209-217 Т.1).

Для виконання частини робіт за вказаним договором, позивачем (підрядником) залучено субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп» та відповідно укладено договір підряду №02/12 від 01.12.2015 (а.с. 106-107).

Факт виконання робіт за вказаним договором підряду підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (а.с. 92, 98, 108 Т.1), актом приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 109-112 Т.1).

Обставини щодо проведення оплати за вказаними договорами підряду, укладеними між позивачем та ТзОВ «Ісіда Груп», підтверджуються актами звірки взаєморозрахунків (а.с.226- 228 Т.1) та платіжними дорученнями (а.с. 225, 227, 229, 231, 234 Т.1).

Для підтвердження віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивачем надано суду податкові накладні (а.с. 84, 103-105, 113 Т.1), складені ТзОВ ««Ісіда Груп», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає діючому законодавству. Суми ПДВ за цими податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації по ПДВ.

Податкові накладні, які отримані позивачем від ТзОВ «Ісіда Груп», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що підтверджується відповідними податковими деклараціями та витягом з реєстру виданих та отриманих податкових накладних.

Крім того, в період здійснення господарських операцій ТзОВ «Ісіда Груп», було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Ісіда Груп» чи анулювання свідоцтва платника на додану вартість у ТзОВ «Ісіда Груп» з боку відповідача не надано.

Судом встановлено, що до перевірки надавались усі первинні бухгалтерські документи, складання яких передбачено умовами вказаних договорів на підтвердження фактичного виконання сторонами їх умов. У висновках акта перевірки не міститься будь-яких застережень щодо ненадання позивачем вказаних документів чи їх невідповідність вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». В акті перевірки також відсутні посилання на порушення порядку оформлення податкових накладних, отриманих від ТзОВ «Ісіда Груп».

Судом береться до уваги те, що ТзОВ «Ісіда Груп» отримало ліцензію на господарську діяльність, пов'язану із створенням об'єктів архітектури (а.с 119-120 Т.1)

Крім цього, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини щодо обізнаності позивача про неправомірну, на його думку, діяльності ТзОВ «Ісіда Груп», та доказів про пряму чи опосередковану причетність до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди.

В цьому контексті суд враховує пояснення директора позивача Янковенка М.М., який повідомив, що договори підряду з ТзОВ «Ісіда Групп» підписувались ним особисто, роботи виконувались ТзОВ «Ісіда Груп» в повному обсязі та своєчасно. Залучення до виконання робіт ТзОВ «Ісіда Груп» зумовлювалось браком власної робочої сили. З боку замовників не було жодних заперечень як щодо залучення до виконання робіт субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп», так і до виконаних ним робіт. Розрахунок з ТзОВ «Ісіда Груп» за виконані роботи проведений в повному обсязі та своєчасно.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позивач не погоджував залучення субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп» із замовниками виконання робіт, виходячи з наступного.

З метою додаткової перевірки вказаних обставин суд звернувся з відповідними запитами до замовників виконання робіт.

Згідно з листом КП ЛОР «Управління капітального будівництва» №08/07/16-ОЛ від 08.07.2016 (а.с. 184 Т.2) вказане підприємство погоджувало залучення до виконання робіт субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп».

Згідно з листом управління капітального будівництва Львівської облдержадміністрації №415/1-1 від 12.07.2016 (а.с. 191 Т.2) ним погоджувалось залучення до виконання робіт субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп».

Згідно з листом Угнівського аграрно-будівельного ліцею №50 від 12.07.2016 (а.с. 194 Т.2) ним не погоджувалось залучення до виконання робіт субпідрядника ТзОВ «Ісіда Груп». Проте, ця обставина може свідчити лише про можливе неналежне виконання умов договору позивачем в частині такого погодження. При цьому, сторонами не подано доказів про наявність будь-яких претензій з боку вказаного ліцею щодо повноти та своєчасності виконання робіт ТзОВ «Ісіда Груп».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як передбачено п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарською діяльністю в розумінні п. 14.1.36. ст. 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 вказаного Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 вказаного Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до вказаного Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II Податкового кодексу України.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 вказаного Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Приписами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтвердженими митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 вказаного Кодексу).

Перевіркою не встановлено, що здійснені позивачем господарські операції з вказаним у акті перевірки контрагентом суперечать (є нетиповими) видам діяльності Товариства або є збитковими.

З огляду на викладене, суд встановив, що позивач належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами (складання яких передбачено умовами відповідних договорів), податковими накладними, складеними з дотриманням вимог податкового законодавства, іншими доказами підтверджено, що господарські операції позивача з його контрагентом обумовлені діловою метою, мали реальний характер і фактично виконані, в зв'язку з чим позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаєморозрахунках із контрагентом.

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковим для правозастосування органами правосуддя.

У п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Також суду не надано доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ «Ісіда Груп» та наявності рішення суду про визнання правочинів недійсними.

Суд враховує і те, що відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

При цьому, платник податків, який через покладений на нього законами обов'язок щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) вступає у зв'язку з цим у відповідні правовідносини з державою, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання такого обов'язку іншими платниками податків, якщо інше прямо не встановлено законом. Також, необхідно враховувати і те, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання зі сплати податку до бюджету, то це тягне за собою відповідну відповідальність та інші негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податків права на віднесення відповідних витрат до валових та сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені умови щодо нього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Крім того, на думку суду, платник податку не повинен нести відповідальність за невиконання постачальником його зобов'язань зі спати податку і в результаті чого сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. Такі вимоги стають надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Позиція суду узгоджується із постановою Верховного Суду України від 31.01.2011р. та рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Булвес»АД проти Болгарії» від 22.01.2009р. (заява №3991/03).

Таким чином, із урахуванням встановлених обставин у справі та доказів якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому, позивачем не допущені порушення податкового законодавства в межах спору.

Зважаючи на те, що судом не встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства в межах спору, то застосування до нього штрафних санкцій є протиправним.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС України з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2544,22грн., сплаченого відповідно до платіжного доручення №878 від 24.05.2016.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 06.05.2016.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ві.Ай.Пі.Будівельна компанія» судовий збір в сумі 2544 (дві тисячі п'ятсот сорок чотири) грн. 22коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду складений і підписаний 06 вересня 2016 року.

Суддя А.Г. Гулик