Справа № 809/1037/16
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2016 р. Справа № 809/1037/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

за участю секретаря судового засідання: Дмитрашко О.М.

позивача: Остап'юка М.П.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод",

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції,

про скасування постанови про арешт коштів боржника ВП №50939278 від 13.06.2016,-

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управляння Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, про скасування постанови про арешт коштів боржника ВП №50939278 від 13.06.2016.

Позовні вимоги тим, що відповідачем в супереч ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду про розстрочку виконання судового рішення винесено постанову про арешт коштів позивача, з метою стягнення повної суми заборгованості та витрат на проведення виконавчих дій. Враховуючи, що виконавцем накладено арешт на всю суму боргу та на усі рахунки, в тому числі зарплатні, просить суд скасувати постанову про арешт коштів боржника.

Представник позивача вимоги викладені в адміністративному позові підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи.

Керуючись частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розглядати справу за такої явки осіб, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

25.01.2016 Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалено постанову в адміністративній справі № 809/2154/15 за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області до ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості, якою стягнуто заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в сумі 295678,28 грн.

На виконання даного рішення, Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, 22.04.2016 звернувся із заявою до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про його примусове виконання.

26.04.2016 відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50939278 на виконання вищевказаного рішення суду, яка отримана 27.04.2016 року. Надано боржнику семиденний термін для добровільного виконання.

29.04.2016 позивач зв'язку із складним фінансовим становищем звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з заявою про розстрочення виконання рішення Суду, що перебуває на виконанні у відповідача.

11.05.2016 року позивач звернувся до відповідача листом №504/05 про виникнення обставин, що дають підстави відкласти провадження виконавчих дій у ВП № 50939278, зокрема просив не проводити виконавчі дії та відкласти їх до вирішення справи про розстрочення виконання виконавчого документа в даній справі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі № 809/2154/15 виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 року розстрочено строком на 8 (вісім) місяців, починаючи з 31 травня 2016 року, зі сплатою ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" щомісячно в сумі 36 000,00 грн. останнім платежем 31.12.2016 в сумі 43678,28 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 13.06.2016 р. при виконанні виконавчого листа про стягнення з позивача коштів, накладений арешт на кошти, що містяться на рахунках ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» в межах суми 325346,11 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Не погоджуючись із даною постановою відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (далі - Закон №606).

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону №606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 11 Закону № 606 встановлено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі (далі - виконавчий документ) у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону № 606 державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 статті 17 Закону №606 передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 36 Закону №606, рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню розроблена Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі - Інструкція).

Підпунктом 3.4.3 Інструкції передбачено, що у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Постанова про стягнення виконавчого збору в такому разі виноситься у розмірі десяти відсотків суми, яка підлягає примусовому стягненню.

Зважаючи, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року позивачу надана розстрочка виконання згаданого рішення суду, наявність арешту коштів на рахунках підприємства не дозволяє виконати законне рішення про розстрочку.

Враховуючи, що ухвала про розстрочення була винесена 26.05.2016 року, на переконання суду державний виконавець не мав законних підстав виносити постанову про арешт коштів позивача, а саму постанову винесено відповідачем передчасно без врахування положень ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.05.2016 року у справі № 809/2154/15, якою дозволено позивачу, здійснювати сплату боргу частинами щомісячно в сумі 36 000,00 грн. та останнім платежем 31.12.2016 року в сумі 43678,28 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем було накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться в фінансових установах з метою стягнення з них повної суми боргу, з урахуванням судового збору та витрат на проведення виконавчих дій, у розмірі 325346,11 грн., а не частини розстроченої заборгованості строк сплати якої минув.

Судом встановлено, що на виконання рішення про розстрочення позивачем здійснено чергові місячні платежі в сумі 36000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1113 від 01.06.2016, № 1377 від 05.07.2016, № 1650 від 25.07.2016, №1864 від 26.08.2016.

Крім того, приймаючи постанову про арешт коштів позивача, державним виконавцем не взято до уваги, що розрахунковий рахунок у ПАТ «СБЕРБАНК», на який накладено арешт, використовується позивачем для обслуговування заробітного проекту (виплата заробітної плати працівникам), що підтверджується договором на зарплатний проект № 05/54-1-ЗП.

Частиною 5 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Згідно з абзацом 5 ст. 97 Кодексу законів про працю від 10 грудня 1971 року № 322-VIII, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Отже, з огляду на зазначене вище, протиправні дії державного виконавця по накладенню арешту на суму коштів, яка перевищує належну до сплати суму, накладення у зв'язку з цим арешту на всі відкриті банківські рахунки, у тому числі на розрахунковий рахунок позивача в ПАТ «СБЕРБАНК» (МФО 320627), призвели також до порушення права працівників позивача на оплату праці.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином з відповідача слід стягнути 1378 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №1706 від 08.08.2016.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про арешт коштів боржника ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" від 13.06.2016 року, яка винесена у виконавчому провадженні №50939278.

Стягнути з відповідача відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ПрАТ "Івано-Франківський локомотиворемонтний завод" судові витрати в розмірі 1 378,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 05.09.2016 року.