Справа № 738/699/16-а
Суддя: Сова Т. Г.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/699/16-а
№ провадження 2-а/738/9/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Сова Т.Г.

при секретарі Зубкович Н.Ф.

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ющенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Менському районному суді Чернігівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Менському районі про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що 15 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування і виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій згідно п. 7-1 ч.1 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з такою ж заявою позивач звернувся і до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. В задоволенні даної заяви позивачеві було відмовлено, посилаючись на те, що згідно наданих архівних документів не можливо встановити форму власності школи, в якій працював позивач. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, а тому для захисту своїх прав звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладі в позовній заяві та просив суду зобов'язати відповідача зарахувати йому трудовий стаж роботи вчителя російської мови середньої школи в Демократичній Республіці Афганістан до спеціального стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій.

Представник відповідача управління пенсійного фонду України в Менському районі Ющенко Т.О. в судовому засіданні позовних вимог не визнала, надала суду письмове заперечення з приводу позовних вимог, та посилаючись на викладені в ньому обставини, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Після перерви в судове засідання не з'явилась, просила справу розглянути без її участі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є захист прав та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Як слідує із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правовірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 1 та п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь - яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 року.

Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується записами із трудової книжки, ОСОБА_1 з 28.02.1984 року по 02.12.1985 року знаходився у відрядженні в Демократичній Республіці Афганістан на посаді вчителя російської мови (а.с.9-10).

Відповідно до архівної довідки Міністерства освіти і науки Російської Федерації від 03.12.2015 року № 17-ап-682-МОН/АС позивач з 27.02.1984 року був направлений в розпорядження Міністерства просвіти СРСР, направлений в Демократичну Республіку Афганістан в якості викладача середньої школи. Днем виїзду в РДА вважати 29.02.1984, днем повернення з відрядження - 02.12.1985. З 23.01.1985 по 23.02.1985 ОСОБА_1 надавалась відпустка без збереження заробітної плати, з 04.12.1985 по 24.01.1986 - чергова відпустка, і направлено в розпорядження Міністерства просвіти СРСР.

Пунктом 50 Правил про умови праці радянських працівників за кордоном, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 25.12.1974 № 365 встановлено, що до стажу роботи за спеціальністю (педагогічний, медичний та ін..) зараховується час роботи в установах за кордоном за даною спеціальністю.

Для вирішення питання щодо можливості врахування періоду роботи на посаді вчителя середньої школи в період відрядження в ДРА необхідні документи, які б чітко підтверджували період його роботи на цій посаді та документи, які б підтверджували, якої форми власності був заклад, в якому працював позивач.

Згідно архівних документів не можливо встановити форму власності школи, в якій працював позивач та не підтверджується час роботи на посаді вчителя середньої школи в період відрядження в ДРА.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача в межах наданих позивачем документів для призначення пенсії є правомірними, а також те, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, та ненадання позивачем будь - яких інших належних доказів з приводу свої позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не має права для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, а тому заявлені ним позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 11, 12, 71, 86, 128, 160, 163 та 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Менському районі про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.Г. Сова