Справа № 813/1235/16
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 р. Справа № 876/5530/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю секретаря судового засідання Джули В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі №813/1235/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового - повідомлення - рішення, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №5811 - 17 від 11 листопада 2015 року, яким їй (позивача у справі) визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 8 333 гривні 33 коп. .

Позовні вимоги мотивувала тим, що спірне податкове повідомлення - рішення є протиправним, оскільки суперечить положенням відповідних статей Податкового кодексу з приводу місцевих податків і зборів. Зокрема, як зазначає позивач, відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків і зборів, яке було офіційно оприлюднене після 15 липня року, що передує плановому, підлягає застосуванню не раніше бюджетного періоду, що настає за плановим. Так як рішення про затвердження Положення про транспортний податок прийнято міською радою 19 січня 2015 року, воно підлягає застосуванню з 01 січня 2016 року. Також, позивач посилається на п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України і вважає, що у випадку суперечностей між положенням нормативно - правових актів, рішення приймається на користь платника податків.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

Позивач не погодилася із таким судовим рішенням суду першої інстанції і подала до Львівського апеляційного адміністративного суду на вказане рішення апеляційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилається на те, що положення пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України не давали підстави застосовувати прийняте 19 січня 2015 року міською радою рішення про затвердження Положення про транспортний податок у 2015 році. Відповідно, у неї не виникали податкові зобов'язання по транспортному податку у 2015 році. Вважає помилковим твердження суду першої інстанції, що відповідний закон не був визнаний неконституційним, оскільки суд залишив поза увагою і те, що не були визнані неконституційними також інші положення Податкового кодексу України. Крім цього, позивач посилається і рішення Європейського суду з прав людини в схожих справах, які суд першої інстанції не взяв до уваги.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участі.

У зв'язку з цим справу розглянуто в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України та керуючись ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що згідно прикінцевих положень Закону №71 - VІІІ, яким введено транспортний податок, цей Закон набирає законної сили з 01 січня 2015 року. Цей закон був опублікований в офіційному виданні Голос України 31 грудня 2014 року, тобто із дотриманням вимог ст. 94 Конституції України. З посиланням на норми ст. 4 Податкового кодексу України, суд першої інстанції вважав, що у даному випадку не відбувається зміна елементів податку чи пільг, а вводиться новий податок (транспортний податок), а тому, твердження позивача є помилковим. Зміни до Податкового кодексу України, якими було запроваджено транспортний податок, були внесені Законом України №71 - VІІ від 28 грудня 2014 року та набрали чинності 01 січня 2015 року, тобто пізніше від приписів пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, які набрали чинності лише 01 січня 2011 року. Тому, як вважає суд першої інстанції, для регулювання спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми Податкового кодексу України, які визначають порядок сплати транспортного податку.

Рішенням Львівської міської ради від 19 січня 2015 року №4263 був встановлений транспортний податок, який справляється на території міста Львова, та затверджене Положення про транспортний податок, яке містить норми, аналогічні зазначеним вище приписами Податкового кодексу України. Відповідно до п. 10.2 статті 10 Податкового кодексу України транспортний податок є обов'язковим місцевим податком. Пунктом 267.4 ст 267 Податкового кодексу України встановлена єдина ставка податку, що визначається з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. В даному випадку, рішення міської ради не може вплинути на визначення платників податку, об'єкту оподаткування, бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, оскільки вони встановлені нормами Податкового кодексу України, які і мають бути застосовані до правовідносин, які досліджуються судом в межах розгляду даної справи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 11 листопада 2015 року №5811 - 17 Форми «Ф» ОСОБА_1 на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Транспортний податок» в розмірі 8 333 гривні 33 коп.. Позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань по сплаті транспортного податку, сплаченого нею 01 грудня 2015 року в сумі 3950 гривень та 22 січня 2016 року в сумі 4 433 гривні. Згідно відповіді на заяву, відповідач вважає, що транспортний податок визначений ст. 267 Податкового кодексу України і становить 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль. Об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, які використовувалися до п'яти років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3 000 сантиметрів кубічних. Сплата вказаного податку є обов'язковою у 2015 році.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду виходить із наступного.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71 - VІІІ набрала чинності ст. 267 Податкового кодексу України, якою введено в дію новий місцевий податок «Транспортний податок». Згідно положень вказаного Закону він набирає чинності із 01 січня 2015 року. Зокрема, відповідно до п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України встановлена єдина ставка податку, що визначається з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

У відповідності до ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюється відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Елементами податку відповідно до п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України є: платники податку, об'єкт оподаткування, база оподаткування, ставка податку, порядок обчислення податку, податковий період, строк та порядок сплати податку, строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Згідно з п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього ж Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. п. 12.3.1 - 12.3.4 п. 12.3 статті 12 Податкового кодексу України). Крім цього, у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

З урахуванням вищевикладених положень Податкового кодексу України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що у даному випадку не відбулася зміна елементів податку, а введено новий податок, є законним і обґрунтованим. Тобто, в розумінні вимог п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України введення транспортного податку, який діяв у 2015 році, не порушує принципу стабільності, суть якого полягає у стабільності зміни до будь - яких елементів податків та зборів, які не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Крім цього, відповідно до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України транспортний податок є обов'язковим місцевим податком, що також було враховано судом першої інстанції і про це зазначено у висновках суду.

Тобто, дії відповідача щодо винесення спірного повідомлення - рішення були правомірними і саме рішення відповідає принципам, які підлягають врахуванню при прийнятті суб'єктом владних повноважень рішень і які зазначені у ст. 2 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України.

Саме ж рішенням Львівської міської ради від 19 січня 2015 року №4263, яким був встановлений транспортний податок і який справляється на території міста Львова, та затверджене Положення про транспортний податок містить норми, аналогічні зазначеним вище нормам Податкового кодексу України.

Тому колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що вказане рішення міської ради не може вплинути на визначення платників податку, об'єкту оподаткування, бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, так як це встановлено нормами Податкового кодексу України.

Сам розрахунок транспортного податку, наведений у судовому рішенні суду першої інстанції, не оспорюється.

У відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Обставини, на які посилається позивач на обґрунтування доводів апеляційної скарги стосовно порушення процедури застосування відповідачем транспортного податку та не врахування при прийнятті спірного рішення визначеного податковим законодавством принципу стабільності податкового законодавства, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені в ході апеляційного розгляду справи. Тому такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до законних і обґрунтованих висновків про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, підстав для скасування постанови суду першої інстанції і відповідно - до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі №813/1235/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення - рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В. В. Клюба

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 08 вересня 2016 року.