Справа № 524/5221/16-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 р.Справа № 524/5221/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.07.2016р. по справі № 524/5221/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Автозаводського району Департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-визнати протиправними дії (бездіяльність) Управління праці та соціального захисту населення Автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо відмови призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

-зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення автозаводського району департаменту праці, соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області здійснити перерахунок та виплату одноразової компенсації відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік».

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.07.2016 року зазначений позов залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.07.2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду, при цьому судом не встановлено обставин для поновлення пропущеного строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Строки звернення до адміністративного суду визначені в ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 цієї статті звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу 16.07.2013 року було встановлено 3-ю групу інвалідності по захворюванню, яке пов'язане з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. В листопаді 2013 року позивачу Управлінням праці та соціального захисту населення Автозаводського району була призначена та виплачена одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров'ю при встановленні 3-ї групи інвалідності у розмірі 189,60 грн.

З позовом до суду із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мало місце в 2013 році позивач звернувся 12.07.2016 року.

Отже, звернувшись у липні 2016 року до суду з вимогами про перерахунок одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі встановленому в ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач пропустив строк звернення до суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки положеннями Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду визначено позовну давність на вимоги про відшкодування ядерної шкоди - тридцять років, є помилковими, оскільки встановлені нею правила позовної давності не можуть бути застосовані до виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які є публічно-правовими, а не цивільно-правовими.

Крім того, вказаний міжнародний акт передбачає відповідальність та відшкодування за заподіяний ядерний інцидент з боку оператора-особи, призначеної або визнаної відповідальною державою в якості оператора ядерної установки.

Також, до вимог позивача не застосовуються правила позовної давності встановлені ст. 268 глави 19 Цивільного кодексу України, оскільки вимоги про нарахування суб'єктом владних повноважень та проведення виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є публічно-правовими, а не цивільно-правовими.

Також, посилання позивача на положення Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», колегія суддів вважає безпідставним та помилковим. Вказаний закон не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.90 цього Закону всі вимоги згаданого Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21 березня 1995 року.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними (ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Враховуючи те, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивач дізнався в листопаді 2013 року, а з позовом до суду позивач звернувся 12.07.2016 року, то колегія суддів вважає, що за таких обставин позивачем пропущено строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, в зв'язку з чим погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.07.2016р. по справі № 524/5221/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 05.09.2016 р.