Справа № 805/744/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року справа № 805/744/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представників позивача - Чемьоркіної Ю.Л., Масляка В.В., представника відповідача - Ламєкіна С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі № 805/744/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Зевс Кераміка» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Зевс Кераміка» (далі - позивач, ПрАТ «Зевс Кераміка») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач, Слов'янська ОДПІ) з вимогою про зобов'язання Слов'янської ОДПІ провести залік надмірно сплачених позивачем грошових коштів з податку на прибуток в сумі 220 000 грн. у рахунок сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток нерезидента (а.с. 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року позов було задоволено повністю (а.с. 107-110).

Не погодившись із даною постановою суду, Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась із апеляційною скаргою до Донецького апеляційного адміністративного суду, в обґрунтування доводів якої апелянт, зазначив, що судом першої інстанції при винесенні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, оскільки останнім не прийнято до уваги, що підпунктом 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України чітко визначений порядок та джерела сплати податку на прибуток іноземних юридичних осіб (який зараховується на КБК 110205), тобто на думку апелянта зарахування податку за рахунок переплати даною нормою не передбачені. З урахуванням викладеного апелянт просив суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити позивачеві у повному обсязі (а.с. 114).

Представники позивача у судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів адміністративної справи, 21 січня 2016 року ПрАТ «Зевс Кераміка» звернулось до Слов'янської ОДПІ із заявою за № 0018 про зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок сплати податку на доходи нерезидентів в сумі 220 000 грн. (а.с. 7).

01 лютого 2016 року відповідачем надано відповідь за вих. 1604/10/05-22-20-02, що для отримання згоди на зарахування надміру сплачених сум з податку на прибуток матеріали будуть направлені до ГУ ДФС у Донецькій області (а.с. 8).

17 лютого 2016 року позивач звернувся зі зверненням до Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області у якому просив повідомити, з яких причин не здійснено зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок сплати податку на прибуток нерезидентів.

Листом від 24.02.2016 року № 3123/10/05-22-15-02 відповідач повідомив, що податок на прибуток нерезидентів підлягає сплаті під час виплати доходів, а отже не може бути зарахований.

На виконання п.п. 3.16 п. 3 Наказу № 2 після отримання листів від позивача податковим органом складено паспорт-висновок щодо повернення надміру сплачених сум з податку на прибуток у сумі 220 000 грн. у рахунок податку на прибуток іноземних юридичних осіб, який спрямовано до координаційно-моніторингового управління ГУ ДФС у Донецькій області.

Приватним акціонерним товариством «Зевс Кераміка» було укладено низку договорів, за якими отримано від нерезидентів грошові кошти у позику та під процент, які повністю не погашені до цього часу та за якими нараховуються відсотки за користування позикою, а саме: договір позики від 03.03.2010 року, укладений із нерезидентом World Ceramic Investments В.V., юридичною особою, що створена та діє за законодавством Нідерландів, реєстраційне свідоцтво НБУ № 13 від 25.03.2010 року; договір позики від 25.05.2015 року, укладений із нерезидентом World Сеramic Investments В.V., юридичною особою, що створена та діє за законодавством Нідерландів, реєстраційний номер в НБУ 18514 від 11.06.2015 року; договір позики від 06.02.2006 року, укладений із нерезидентом Еmilcerаmica S.р.А, юридичною особою, що створена та діє за законодавством Італії, реєстраційне свідоцтво НБУ № 615 від 07.03.2006 року; договір позики від 11.02.2010 року, укладений із нерезидентом Emilcerаmica S.р.А, юридичною особою, що створена та діє за законодавством Італії, реєстраційне свідоцтво НБУ № 12 від 25.03.2010 року.

Зазначені договори мають аналогічні положення щодо чинності їх умов, а саме - набувають чинності у дату їх реєстрації їх реєстрації у Національному банку України згідно з вимогами чинного законодавства України та припиняють свою дію після повного погашення позичальником всієї позики, процентів за нею та всіх інших платежів, які підлягають сплаті позичальником позикодавцеві за кожним договором позики. А отже, поки позики не погашені повністю, позивач має раз на рік нараховувати проценти та сплачувати їх у терміни, передбачені договорами позики.

Терміни сплати процентів за договором позики від 06.02.2006 року - до 30.06 та до 31.12 кожного року, наступного за тим, за який нараховані проценти, а отже для процентів, що нараховані за 2015 рік належною датою сплати процентів є будь-яка дата, що не пізніша, ніж 30.06.2016 року. За договором позики від 11.02.2010 року - до 31.08 кожного року, наступного за тим, за який нараховані проценти, а отже для процентів, що нараховані за 2015 рік належною датою сплати процентів є будь-яка дата, що не пізніша, ніж 31.08.2016 року. За договором позики від 03.03.2010 року - до 30.06 кожного року, наступного за тим, за який нараховані проценти, а отже для процентів, що нараховані за 2015 рік належною датою сплати процентів є будь-яка дата, що не пізніша, ніж 30.06.2016 року. За договором позики від 25.05.2015 року - протягом перших 90 днів кожного року, наступного за тим, за який нараховані проценти, а отже для процентів, що нараховані за 2015 рік належною датою сплати процентів є будь-яка дата, що не пізніша, ніж 31.03.2016 року.

Спірним питанням є дії Слов'янської ОДПІ щодо не зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок інших податків платника у відповідності до вимог Податкового законодавства.

З приводу викладеного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків є сумою коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України зазначено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

На суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом.

Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу, перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році без подання податкової декларації за звітні (податкові) періоди (календарний квартал, півріччя та дев'ять місяців) та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 10 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому пункті, затверджується у порядку, встановленому цим Кодексом.

Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до підпункту 17.1.10 статті 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

До того ж, у відповідності до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Таку заяву платник податків подає у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином з наведеного вбачається, що обов'язковою умовою для здійснення повернення платникові надміру сплачених сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви «про повернення таких коштів», у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів, потім контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, який у свою чергу протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Так, відповідно до листа Міжрегіонального ГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 08 вересня 2015 року № 21630/10/28-10-06-11 «Щодо підстав для застосування 0 % з податку на доходи нерезидентів, виплачених у вигляді дивідендів» встановлені роз'яснення щодо особливостей оподаткування нерезидентів у розумінні пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України. Так, з урахуванням вимог даного пункту роз'яснено, що порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України встановлено статтею 103 ПКУ.

При цьому, порядок сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток при виплаті дивідендів встановлено пунктом 57.1 1 статті 57 Податкового кодексу України.

Тобто, у питанні вибору підстав для оподаткування доходів (дивідендів) нерезидента з джерелом походження з України (норм ПКУ або положень міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування) платник податків має керуватись вищенаведеними нормами.

При цьому, абзацом другим пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Таким чином із наведеного пункту 87.1 Податкового кодексу України можна зробити висновок, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є, зокрема, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. При чому, як сплата грошових зобов'язань, так і погашення податкового боргу платника податків із відповідного платежу може бути здійснена: за рахунок надміру сплачених сум такого платежу - без заяви платника; за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів - на підставі відповідної заяви платника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податковий орган був зобов'язаний здійснити погашення недоїмки з податку на прибуток нерезидентів, яка виникла у позивача, за рахунок переплати з податку на прибуток без будь-якої заяви платника податків, хоча, як зазначалось вище така заява у платника була.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та постанови суду першої інстанції без змін відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі № 805/744/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі № 805/744/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 08.09.2016.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов