Справа № 802/766/16-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 серпня 2016 р. Справа № 802/766/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: територіального управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області

про: визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області (далі - ТУ ДСАУ у Вінницькій області, відповідач) в якому, з урахуванням поданих заяв про уточнення та збільшення позовних вимог, просить суд:

1. Визнати неправомірною бездіяльність ТУ ДСАУ у Вінницькій області щодо нездійснення перерахунків та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, яка повинна була здійснюватись відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", а також нарахування та виплату інших сум, зокрема, відпускних, лікарняних, вихідної допомоги при звільненні з роботи на посаді судді з врахуванням вимог ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

2. Зобов'язати ТУ ДСАУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості по надбавці за вислугу років з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, яка повинна була здійснюватись відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", а також нарахування та виплату інших сум, зокрема, відпускних, лікарняних, вихідної допомоги при звільненні з роботи на посаді судді з врахуванням вимог ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

3. Визнати неправомірними дії ТУ ДСАУ у Вінницькій області щодо нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання без врахування надбавки за вислугу років, яка відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів" повинна була нараховуватись з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

4. Зобов'язати ТУ ДСАУ у Вінницькій області здійснити перерахунок нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % з врахуванням раніше нарахованих та виплачених сум підвищення щомісячного довічного грошового утримання судді і виплати заборгованості.

5. Зобов'язати ТУ ДСАУ у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

На обґрунтування позову зазначено, що згідно приписів частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" відповідач повинен був виплачувати позивачу надбавку за вислугу років від загальної суми щомісячного заробітку, тобто, в рахунок мали б включатися: оклад, надбавка за кваліфікаційний клас, надбавка по постанові №865, , індексація, оскільки вони є складовими заробітної плати. Крім цього, з врахуванням вищезазначеного позивач просить перерахувати та виплатити йому відпускні, лікарняні та вихідну допомогу, а також нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву від 31.08.2016 про розгляд справи за його відсутності. Одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, подавши заяву від 31.08.2016 про розгляд справи за його відсутності. Крім того, представником відповідача через канцелярію суду подано письмові заперечення проти позову за №11667 від 03.06.2016.

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За наведених обставин та враховуючи положення перелічених вище норм, заяв позивача та представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень статті 41 КАС України технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, в період, починаючи з 22.04.1991 по 04.10.1991 працював виконуючим обов'язки професійного судді Шаргородського районного народного суду Вінницької області, а починаючи з 05.10.1991 працював професійним суддею Ямпільського районного народного суду Вінницької області, та з 11.03.2002 по 21.12.2010 на посаді професійного судді Шаргородського районного суду Вінницької області.

Рішенням кваліфікаційної комісії суддів Вінницької області від 26.02.2002 ОСОБА_1 було присвоєно другий кваліфікаційний клас.

Крім того, згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.05.2005 в справі №2 2-3109/05, яке набрало законної сили, було зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області зарахувати у стаж роботи, що давав право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання судді на пільгових умовах один місяць служби за три період дійсної строкової військової служби в Республіці Афганістан з 1 березня 1980 року по 16 листопада 1981 року і призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді з 16 листопада 2003 року.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.12.20010 у адміністративній справі № 2-а-4848/10/0270, яка набрала законної сили, було зобов'язано ТУ ДСА України у Вінницькій області зарахувати позивачу до стажу роботи, який дає право на вислугу років, відставку та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді період виконання ОСОБА_1 обов'язків народного судді Шаргородського районного народного суду Вінницької області, починаючи з 23.05.1991 по 05.10.1991 (4 місяці 12 днів).

Згідно постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 № 2766-VІ, та наказу голови Шаргородського районного суду Вінницької області від 21.12.2010 № 28 о-с, ОСОБА_1 було звільнено із роботи на посаді судді та виключено із штату суддів Шаргородського районного суду Вінницької області в зв'язку із поданням заяви про відставку.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до статті 130 Конституції України складовою основою конституційної гарантії незалежності і недоторканості суддів є їх матеріальне і соціальне забезпечення, які відповідно до статті 64 Конституції України не можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами держави.

Статус судів загальної юрисдикції, в тому числі їх матеріальне і побутове забезпечення на момент перебування позивача на посаді визначався Законом України "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-XII).

Так, відповідно до частини першої статті 44 Закону № 2862-XII, заробітна плата суддів складалась з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Розміри посадових окладів суддів встановлювались Кабінетом Міністрів України (ч.2. ст.44 Закону № 2862-XII ).

Згідно частини четвертої статті 44 Закону № 2862-XII, суддям виплачувалась щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Однак, 28 грудня 2007 року підпунктом "б" підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 107-VI) були внесені відповідні зміни до Закону № 2862-ХІІ. Зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова "загальної суми щомісячного заробітку" замінено словами "посадового окладу".

Проте, рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (далі - Рішення № 10-рп/2008) Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, у тому числі й пункту 61 розділу II Закону № 107-VI щодо внесення зазначених вище змін.

Тобто, з 22 травня 2008 року (дати винесення Рішення № 10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Водночас, питання оплати праці та щомісячного грошового утримання суддів, регулювалось постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 (далі-Постанова №865) .

Так, зокрема відповідно до пункту 2-2 Постанови №865, суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п'ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Як видно, Закон № 2862-ХІІ і постанова № 865 по-різному врегульовували питання виплати суддям надбавки за вислугу років за період з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року.

Однак, відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України, суд у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із вищевизначеної норми та загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами слід зазначити, що при визначенні бази обчислення суддям надбавки за вислугу років після 22 травня 2008 року , слід застосовувати положення Закону № 2862-ХІІ, який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - постанову № 865.

А отже, з 22 травня 2008 року по 21 грудня 2010 року надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 13 січня 2015 року (справа № 21-91а14).

Суд звертає увагу, що в рішенні по справі "Кечко проти України" (рішення від 8 листопада 2005 року), Європейський суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Окремо, необхідно зазначити, що правова позиція Конституційного суду України щодо гарантій незалежності суддів викладена в рішеннях, зокрема, від 24 червня 1999 року у справі №6-рп/99, від 20 березня 2002 року у справі №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року у справі №19рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року у справі №20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року у справі №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року у справі №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів). У вказаних рішеннях зазначено, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Відтак, на переконання суду, враховуючи, що законодавець чітко визначив порядок нарахування та розмір надбавки за вислугу років, відповідачем неправомірно вчинено бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, яка повинна була здійснюватись відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", а також нарахування та виплату інших сум, зокрема, відпускних, лікарняних, вихідної допомоги при звільненні з роботи на посаді судді з врахуванням вимог ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині зобов`язання ТУ ДСАУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованість по надбавці за вислугу років з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, яка повинна була здійснюватись відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", а також нарахування та виплату інших сум, зокрема, відпускних, лікарняних, вихідної допомоги при звільненні з роботи на посаді судді з врахуванням вимог ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

Визначаюсь, щодо позовних вимог в частині встановлення щомісячного заробітку, перерахування і виплати щомісячного грошового утримання за період з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 %, суд зазначає про наступне.

Розмір щомісячного грошового утримання судді прямо залежить від заробітної плати, яку він отримував, а тому, у разі здійснення перерахунку надбавки за вислугу років, збільшиться розмір щомісячного заробітку.

А відтак, збільшиться і розмір грошового утримання, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині перерахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 та з 03.07.2008 по 21.12.2010, підлягають задоволенню.

До того ж, відповідно до ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з п. 3 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (з подальшими змінами) Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії ...; ...; заробітна плата (грошове утримання).

Конституційний Суд України за наслідками розгляду конституційного звернення громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю у рішенні від 15 жовтня 2013 року вказав, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Таке рішення робить неможливим продовження хибної практики адміністративних судів, які, нехтуючи чисельними рішеннями Верховного Суду України, по-іншому тлумачили чинне законодавство з цього приводу, зважаючи, що компенсації підлягала лише нарахована роботодавцем та своєчасно не виплачена заробітна плата.

Таким чином, на користь позивача підлягає нарахування і виплата компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

Аналізуючи доводи відповідача викладені в письмових запереченнях щодо відмови в задоволенні позову у зв'язку з тим, що територіальне управління не є розпорядником коштів на утримання місцевих судів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно частини першої статті 128 Закону України "Про судоустрій України" (далі - Закон № 3018-III ), що підлягав застосуванню до 03 серпня 2010 року, територіальні управління державної судової адміністрації є територіальними органами Державної судової адміністрації України.

У частині четвертій статті 128 Закону № 3018-III, зазначалось, що територіальне управління державної судової адміністрації є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс і рахунки в установах банку.

Згідно наказу Державної судової адміністрації України від 09 червня 2004 року №82/04 "Про організаційні заходи щодо забезпечення подання на затвердження штатних розписів апаратів місцевих та апеляційних судів" обов'язок подавати штатні розписи до Державної судової адміністрації України із зазначенням розміру фінансування оплати праці суддям покладено на кожний суд окремо.

Доказів, які б підтверджували, що відповідач не може нарахувати та виплатити спірну надбавку до суду не надано.

За наведених вище обставин, судом не приймається до уваги вищевикладена позиція відповідача.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація та докази, на які посилається позивач, дають суду підстави для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. Відтак позивачем при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався

А тому, керуючись положеннями статті 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, Вінницький окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірною бездіяльність ТУ ДСАУ у Вінницькій області щодо нездійснення перерахунків та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, яка повинна була здійснюватись відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", а також нарахування та виплату інших сум, зокрема, відпускних, лікарняних, вихідної допомоги при звільненні з роботи на посаді судді з врахуванням вимог ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

3. Зобов'язати ТУ ДСАУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості по надбавці за вислугу років з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 в розмірі 30%, а з 03.07.2008 по 21.12.2010 в розмірі 40 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, яка повинна була здійснюватись відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів", а також нарахування та виплату інших сум, зокрема, відпускних, лікарняних, вихідної допомоги при звільненні з роботи на посаді судді з врахуванням вимог ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів".

4. Визнати неправомірними дії ТУ ДСАУ у Вінницькій області щодо нарахування ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання без врахування надбавки за вислугу років, яка відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України "Про статус суддів" повинна була нараховуватись з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 та з 03.07.2008 по 21.12.2010 від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

5. Зобов'язати ТУ ДСАУ у Вінницькій області здійснити перерахунок нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2007 по 31.07.2007 та з 22.05.2008 по 02.07.2008 та з 03.07.2008 по 21.12.2010 з врахуванням раніше нарахованих та виплачених сум підвищення щомісячного довічного грошового утримання судді і виплати заборгованості.

6. Зобов'язати ТУ ДСАУ у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна