Справа № 826/11855/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

12 серпня 2016 року м. Київ № 826/11855/16

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича (далі - відповідач), за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7626674 від 19.11.2012, внесений 21:13:25, що прийняте відповідачем щодо зміни умов обтяження нерухомого майна: трикімнатна квартира, загальною площею 67,70 кв.м., житловою площею 43,60 кв.м., адреса: АДРЕСА_1.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини першої статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини першої статті 3 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно позовної заяви, позивач звернувся з даним позовом про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 7626674 від 19.11.2012, внесений 21:13:25, що прийняте відповідачем щодо зміни умов обтяження нерухомого майна: трикімнатної квартири, загальною площею 67,70 кв.м., житловою площею 43,60 кв.м., адреса: АДРЕСА_1.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №2606/0708/45-007 від 24.07.2008, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 186 600 доларів США на строк до 24.07.2038 включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» укладено іпотечний договір №2606/0708/45-007-2-1 від 24.07.2008, згідно якого з метою забезпечення виконання основного зобов'язання ОСОБА_1 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, та складається з трьох житлових кімнат загальною площею 67,70 кв.м.

В подальшому, між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012 відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «Сведбанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказує, зокрема, на те, що державна реєстрація вказаних прав та обтяжень була проведена незаконно через порушення вимог чинного законодавства України, а саме: під час укладання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» (зареєстрований за №1306 від 25.05.2012 приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.) порушено порядок державної реєстрації даного виду правочинів, зокрема: реєстраційна дія вчинена іншим приватним нотаріусом КМНО Кондратюком B.C. 19.11.2012, тобто до набуття ним таких повноважень.

Також, позивач стверджує, що договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» №1306 від 25.05.2012 не є підставою згідно норм діючого законодавства України для здійснення реєстраційної дії, оскільки підставою для цього може бути лише правочин, що підтверджує перехід права іпотеки до іншої особи. Тобто перехід права вимоги до нового кредитора автоматично не тягне за собою права вимоги за іпотечним договором, а вимагає окремої нотаріально посвідченої угоди, яку неможливо укласти без іншої сторони - іпотекодавця, тобто позивача.

Позивач вважає, що документом, що підтверджує перехід речового права на нерухоме майно, має бути додатковий договір або додаткова угода про внесення змін до договору іпотеки №2606/0708/45-007-г-1 від 24.07.2008. Водночас, зазначений договір купівлі-продажу, на його думку, не є документом в розумінні пп. 16 п. 27 Порядку, на підставі якого можливо вчиняти реєстрацію обтяження, оскільки вказаний договір не підтверджує перехід речового права - іпотеки на спірне майно до іншої особи, а відтак і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.11.2012 про переоформлення права власності на іншого іпотеко держателя є незаконним.

З огляду на викладене, вбачається, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди щодо переходу права вимоги до нового кредитора, а тому суд вважає, що спір не є публічно-правовим, а випливає із договірних відносин і має вирішуватися за правилами ЦПК.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За вказаних обставин, з урахуванням практики Верховного Суду України (постанова від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16), слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за доцільне відмовити у відкритті провадження та роз'яснити, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича, за участю третьої особи - публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування рішення.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.П. Шулежко