Справа № 521/15206/16-а
Суддя: Целух А. П.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.№2а/521/321/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целух А.П..,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі адміністративну справу за позовом Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону підполковника ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України та затримання, -

ВСТАНОВИВ:

Одеський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону підполковника ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове затримання та видворення за межі території України.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.09.2015 року о 01:55 год., в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса» під час прикордонного контролю осіб авіарейсу № AUI-719 сполученням «Одеса-Стамбул» прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено особу, яка представилась та надала для прикордонного контролю національний закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 серії Т №810901, виданий 10.02.2011 на ім'я Nazhatov Manzaldin (ОСОБА_5), ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час поглибленої перевірки даного паспортного документу було встановлено ознаки часткової підробки, а саме: заміна фотокартки власника паспортного документу, тобто даний громадянин з метою незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України надав документ, що містить недостовірні дані про особу. В подальшому даний громадянин представився як громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити.

Відповідач не заперечував, що незаконно перетнув кордон України, проте просить його залишити на території України, так як йому не має куди їхати.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 4ст. 50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

В судовому засіданні встановлено, що 04.09.2015 року о 01:55 год., в міжнародному пункті пропуску через державний кордон для повітряного сполучення «Одеса» під час прикордонного контролю осіб авіарейсу № AUI-719 сполученням «Одеса-Стамбул» прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено особу, яка представилась та надала для прикордонного контролю національний закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 серії Т №810901, виданий 10.02.2011 на ім'я Nazhatov Manzaldin (ОСОБА_5), ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час поглибленої перевірки даного паспортного документу було встановлено ознаки часткової підробки, а саме: заміна фотокартки власника паспортного документу, тобто даний громадянин з метою незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України надав документ, що містить недостовірні дані про особу. В подальшому даний громадянин представився як громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Своїми діями громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП. Та ч.1 ст.204-1 КУАП.

Того ж числа стосовно громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі п. 14. ст. 20 Закону України „Про Державну прикордонну службу України, ст.263 КУпАП було застосовано адміністративне затримання на термін до трьох діб з метою встановлення особи та обставин правопорушення.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи відповідача можна прийти до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально вїхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб. Знаючи, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно пішов на вчинення правопорушень.

Відповідно до ч. 1ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 даного Закону, рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Крім того,ст. 4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Окрім того, у судовому засіданні не було встановлено заборон, перелічених уст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження.

Відповідно до наказу МВС України "Про затвердження положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні" від 16.10.2007 року № 390(зареєстроване в Мінюсті України 14.11.2007 року за № 1268-14535)адміністративне видворення в примусовому порядку передбачає затримання іноземців, оформлення перебування примусового виселення, за необхідності примусового тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, подальше супроводження (конвоювання) затриманого до контрольно-пропускного пункту через державний кордон України.

Крім того, згідно роз'яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, висвітлених у п. 26 Постанови № 1 від 25.06.2009р. в редакції постанови Вищого адміністративного суду України від 16.03.2012р., виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та приписів ч. 2ст. 183-5 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення можливості подальшого видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

Відповідно до ч.1ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1ст. 71 КАС України), за згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Окрім того, відповідно до п. 22ст. 32 Закону України У "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"іноземці та особи без громадянства котрі не мають коштів для відшкодування витрат, повязаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, встановлені судом обставини, а саме відсутність у громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, спроба незаконного перетину ним державного кордону України свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, так як документів в нього не має, кошти на проїзд у нього відсутні, він не може вказати законні джерела існування, також і відсутні родинні зв'язки в Україні. Тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення.

Враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за доцільне усі витрати, повязані з примусовим видворенням громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 за межі України, здійснити за рахунок держави.

Але при цьому суд не вбачає підстав для затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 оскільки ст.. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не передбачена можливість та порядок затримання особи, яка підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Виходячи з положень ч.4 ст. 30 вказаного Закону громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 повинен утримуватись в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення,.

Виходячи з того, що чинним законодавством пунктом тимчасового перебування таких осіб визначено Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, суд вважає необхідним розміщення громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 у вказаному пункті протягом строку, необхідного для виконання рішення суду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.11, 158-163, 167, 183-5, п.5 ч.2 ст. 256 КАС України, ст.29, 30 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника прикордонного загону підполковника ОСОБА_1 до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 про примусове видворення за межі території України та затримання задовольнити частково.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі території України та утримувати його на термін, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як 6 місяцівв Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В позові в частині затримання у примусовому порядку громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом пяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: А.П.Целух