Справа № 2а-6732/09
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2011-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2011 р. Справа № 75454/09/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

встановив:

У липні 2009 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача у якому просив, стягнути з відповідача недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у сумі 2688 грн.. В адміністративному позові позивач також заявила клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позивач, свої позовні вимоги мотивувала тим, що їй як особі яка здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», повинна виплачуватися допомога, в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, однак така допомога їй виплачувалася не в повному розмірі.

Оскарженою постановою суду позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу соціальну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є матірю малолітньої дитини, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження та перебуває на відповідному обліку у відповідача, як застрахована особа яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (тут та далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є одним із видів матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Статтею 42 цього Закону передбачено, що право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною..

Згідно із ст. 43 цього ж Закону, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 р. N 489-V, з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на 2007 рік зупинено. При цьому, статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» установлено, що у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, справа №6-рп/2007 за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, абзацу третього частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007 року відновили дію положення ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», згідно якого допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму, протягом періоду з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, однак позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Так, відповідно до частини 2 статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Із матеріалів справи суд вбачає, що позивач з позовам до адміністративного суду звернувся 21.07.2009 року, тобто із пропуском строку звернення до адміністративного суду та просив його поновити, оскільки до даних правовідносин не може бути застосовано строк звернення до суду, так як дані порушення є триваючими. Однак, такі причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними, оскільки дана допомога, позивачу виплачувалося періодично, а тому про факт її недоплати, позивач повинен був дізнаватися кожного місяця при отриманні допомоги. Крім цього, Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року оприлюднене в «Офіційному віснику України» №4 від 10.07.2007 року та «Офіційному віснику України» №52 від 27.07.2007 року.

Відповідно до наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до адміністративного суд, а тому підстав для його поновлення немає.

Враховуючи пропущення позивачем річного строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, наполягання відповідача на відмові у позові на цій підставі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року слід відмовити, у звязку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Недотримання судом першої інстанції вказаних вище вимог процесуального закону, призвело до неправильного вирішення справи, що у відповідності до ст. 202 КАС України, є підставою для скасування такої постанови та прийняття нової.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржену постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради задоволити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2009 року у справі № 2а-6732/09/0308 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Р.Й. Коваль

ОСОБА_2