Справа № 825/1311/16
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2016 року Чернігів Справа № 825/1311/16

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Мхитаряна В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" (далі - ТОВ "Кей-Колект") у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29278636 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188155 від 12.04.2016) на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29279491 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188799 від 12.04.2016), на земельну ділянку за адресою с. Старий Білоус, Чернігівський район, Чернігівська область, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,1 га за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення було порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не враховано положення ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Крім того, позивач вказав, що договір іпотеки не є підставою, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно, а також що відповідачем під час прийняття рішення не було враховано, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Третя особа, у своїх запереченнях на позовну заяву свою позицію обґрунтувала тим, що ТОВ "Кей-Колект" відповідно до договору факторингу набув прав кредитора, а відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено право на задоволення іпотекодержателем своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, у запереченні на адміністративний позов третя особа зазначила, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосований до позивача, оскільки він стосується лише примусового стягнення, тобто відчуження без згоди власника, а у цьому випадку ОСОБА_1 надала свою згоду на відчуження майна під час укладання іпотечного договору, а також вказала що приватний нотаріус мав право проводити зазначені реєстраційні дії, оскільки з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII, нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав через канцелярію суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Відповідач та третя особа також до суду не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 41 КАС України, суд вважає за можливе розглянути спір по суті на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 (позичальник) та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту від 29.08.2008 №0 на суму 65900 доларів США (приєднано до матеріалів справи).

З метою забезпечення виконання вказаного договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено:

- договір іпотеки від 29.08.2008 №30108Z113, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А., у відповідності до умов якого предметом іпотеки є житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10-11);

- договір іпотеки від 29.08.2008 №301108Z114, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А., у відповідності до умов якого предметом іпотеки є земельна ділянка за адресою с. Старий Білоус, Чернігівський район, Чернігівська область, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,1 га (а.с. 22-23).

29.08.2008 цим же нотаріусом, у зв'язку з посвідченням іпотечного договору, накладено заборону відчуження предмета іпотеки - житлового будинку, яка зареєстрована в реєстрі заборон за № 293 та земельної ділянки, яка зареєстрована в реєстрі заборон за № 294, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.28-31).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.06.2010 стягнуто заборгованість з ОСОБА_1, на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором 66610,95 дол. США (а.с.24-25).

Згідно виконавчого листа від 19.10.2010 № 2-1548, Державною виконавчою службою Чернігівського районного управління юстиції постановою від 10.04.2012 відкрито виконавче провадження № 32144187, в рамках якого ОСОБА_1 здійснювалось погашення заборгованості за рішенням суду (а.с.26).

26.11.2014 Постановою Державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції виконавчий лист повернуто стягувачу ПАТ «УкрСиббанк» внаслідок Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.27).

Поряд з цим, ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору факторингу від 13.02.2012 №2 відступило ТОВ "Кей-Колект" право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29.08.2008 №0, у зв'язку з чим, ТОВ "Кей-Колект" набуло статусу іпотекодержателя за договорами іпотеки майна від 29.08.2008, про що приватним нотаріусом Саєнко Є.В. 29.07.2012 внесено зміни до Державного реєстру іпотек.

15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. на підставі вищезазначених договорів іпотеки прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29278636 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188155 від 12.04.2016) на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29279491 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188799 від 12.04.2016), на земельну ділянку за адресою с. Старий Білоус, Чернігівський район, Чернігівська область, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,1 га за ТОВ "Кей-Колект".

Вважаючи вказані рішення протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи зазначений спір, суд зауважує, що Законом України від 26 листопада 2015 року № 834-VIII Верховною Радою України було внесено ряд змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який набрав чинності з 12.12.2015.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус.

Згідно з абз. 5 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого абзацом п'ятим цієї частини. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

У свою чергу, ст. 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 26 листопада 2015 року № 834-VIII, з дня набрання чинності цим Законом нотаріуси наділяються повноваженнями державних реєстраторів прав на нерухоме майно та можуть здійснювати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна.

Враховуючи зазначені норми права, в контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, державна реєстрація прав проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

При цьому, нотаріуси, якими не було вчинено нотаріальної дії щодо нерухомого майна також можуть здійснювати щодо такого майна державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

З таких підстав суд зазначає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. не вчиняв нотаріальних дій з нерухомим майном, щодо якого останнім була здійснена державна реєстрація прав. Про те, останньому законодавцем надана можливість здійснювати без вчинення нотаріальної дії щодо такого майна державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналіз вищенаведених норм права свідчить, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щелков Д.М. був наділений повноваженнями для здійснення реєстраційних дій щодо спірного майна, а тому суд не приймає аргументи позивача щодо протиправності спірних рішень з цих підстав.

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. 57 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Постанова № 1127) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Відповідно до умов договорів іпотеки від 29.08.2008 №30108Z113 та №301108Z114 звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках та на підставах, передбачених законодавством України: у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором (п. 4.1). Звернення стягнення здійснюється на підставах: або за рішенням суду, або виконавчого напису нотаріуса, або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя (п. 4.2).

Сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (п. 5.1).

У разі настання обставин, зазначених у п. 4.1 цих Договорів, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. В повідомленні зазначається який із способів задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені Законом України «Про іпотеку», застосовується іпотекодержателем для задоволення своїх вимог (п. 5.2).

У разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя, дані договори є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (п. 5.3).

Дійсно, правовою підставою для реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є вищезазначене застереження в іпотечних договорах від 29.08.2008 №30108Z113 та №301108Z114, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та за своїми правовими наслідками передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання і у зв'язку з настанням обставин зазначених у п. 4.1 цих договорів, третя особа надіслала ОСОБА_1 рекомендованим листом повідомлення від 05.01.2015 № 736211 про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Поряд з цим, Постанова № 1127 визначає, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, а також документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Дослідивши приєднані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. документи реєстраційної справи, суд дійшов висновку, що останнім не було враховано вищезазначені вимоги Постанови № 1127.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Однак, як встановлено з матеріалів справи, вказана письмова вимога передбачена Законом України «Про іпотеку» відсутня в матеріалах реєстраційної справи та під час прийняття рішень про реєстрацію права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за третьою особою відповідачем до уваги не приймалась, так само як і документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмової вимоги іпотекодержателя.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д,М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29278636 та індексний номер 29279491 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188155 від 12.04.2016), (номер запису про право власності 14188799 від 12.04.2016) прийняті не на підставах та не у спосіб визначені чинним законодавством України, оскільки відповідач не встановив відповідність поданих ТОВ "Кей-Колект" документів вимогам законодавства.

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону, інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови у позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 (ЄДРСР №51404742).

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб'єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваних у даній справі рішень, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки, в даному випадку, згідно у мов іпотечних договорів від 29.08.2008 №30108Z113 та №301108Z114, передбачає такий спосіб задоволення вимог Іпотекодержателя, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки шляхом її реєстрації в рахунок виконання основного зобов'язання позивача.

Крім того, судом встановлено, що спірний будинок підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, а загальна площа не перевищує 250 кв. метрів. При цьому, під час судового розгляду справи, відповідачем, який у спірних правовідносинах виступає суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів проведення перевірки щодо відповідності вказаного об'єкту нерухомого майна наведеним положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Іншого відповідачем та іншими особами, які беруть участь у справі, не доведено, а з матеріалів справи не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність визнання протиправними та скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29278636 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188155 від 12.04.2016) на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29279491 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188799 від 12.04.2016), на земельну ділянку за адресою с. Старий Білоус, Чернігівський район, Чернігівська область, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,1 га за ТОВ "Кей-Колект".

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29278636 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188155 від 12.04.2016) на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29279491 від 15 квітня 2016 року, (номер запису про право власності 14188799 від 12.04.2016), на земельну ділянку за адресою с. Старий Білоус, Чернігівський район, Чернігівська область, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,1 га за товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) понесені судові витрати по справі згідно квитанції від 13.07.2016 № 66 у сумі 1102,42 грн. (одна тисяча сто дві гривні 42 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.О.Скалозуб