Справа № 821/944/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/944/16
10 год. 16 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

представника відповідача: Малюченка С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, Цюрупинська ОДПІ ), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.02.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 21619,71 грн., за штрафними санкціями 5574,93 грн., застосованих за порушення гл. 2, ст. 49 п. 49.18 пп. 49.18.4 Податкового кодексу України, від 21.04.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 24258 грн. 74 коп., за штрафними санкціями 6234 грн. 69 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки ОДПІ про те, що анулювання заборгованості за кредитним договором є отриманням позивачем додаткового блага, є неправомірними, і не відповідають дійсним обставинам справи. При складанні оскаржуваних повідомлень - рішень Цюрупинська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області не врахувала зміни в законодавстві, які пом'якшують становище платника податку. Підпунктом 165.1.55 статті 165 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 09.04.2015 № 321-УІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань") встановлено: до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України Законом № 321-УІІІ доповнено пунктом 8 такого змісту: не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Як вбачається з листа АТ "УкрСиббанк" від 18 лютому 2014 року за вих. № 31-4- 53/240 банком прийняте самостійне рішення про анулювання заборгованості позивача і не пов'язане із процедурою його банкрутства та до закінчення строку позовної давності. Крім того, як вбачається з даного листа АТ "УкрСиббанк" не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за кредитним договором №0 від 27.06.2007 укладеним із ОСОБА_3 шляхом прощення боргу, а частину боргу було відшкодовано за рахунок резерву банка. Пунктом 7 Порядку відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, затвердж. Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 №172, встановлено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Також позивач посилається на процесуальні порушення, які були допущені при складанні податкового повідомлення-рішення, а саме: акт перевірки не має наскрізної нумерації сторінок (не пронумерований), титульний лист акту перевірки надрукований не на номерному бланку контролюючого органу для складання актів документальних перевірок, що є порушенням Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердж. Наказом Мінфіну України від 20.08.15 № 727, Наказу Мінфіну України від 09.11.15 № 1396/27841 "Про затвердження акта (довідки) про результати перевірки платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків під час здійснення контрольованої операції та вимог до його складення". При розгляді заперечень на акт перевірки позивача не було своєчасно викликано, що позбавило позивача можливості прийняти участь у розгляді та обґрунтувати свою позицію.

Представник прибув в судове засідання 29.08.16, просить задовольнити позов. В судове засідання 02.09.16 представник позивача не прибув, надавши заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Цюрупинська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області (відповідач) проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що АТ "УкрСиббанк" листом від 18.02.14 за вих. 31-4-53/240 повідомлено позивача про прийняте банком рішення про анулювання заборгованості позивача як спадкоємця померлого ОСОБА_3, яка виникла на підставі договору про надання споживчого кредиту № від 27.06.2007. Анульована сума заборгованості 33341,36 дол. США, що складає 288262,73 грн. по курсу НБУ станом на 18.02.2014. Спадкоємцями померлого є ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Виходячи з розмірів часток 1/2 частки спадкового майна сума доходу позивача складає 16670,68 дол. США, або 144131,37 грн. по курсу НБУ станом на 18.02.2014. АТ "Укрсиббанк" повідомило ОСОБА_2 про необхідність сплати податку з доходів фізичних осіб та відобразити дохід у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

В січні 2016 року Цюрупинською ОДПІ проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих як додаткове благо за період з 01.01.14 по 31.12.14, за результатами якої складено акт перевірки від 04.02.16 № 50/17-28/НОМЕР_3. Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_2 отримала від акціонерного товариства "УкрСиббанк" в 2014 році додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості в сумі 144,13 тис. грн. ОСОБА_2 не подала декларацію про доходи та майновий стан до податкової інспекції. З посиланням на п. 167.1 ст. 167 ПКУ податкова інспекція донарахувала податок на доходи фізичних осіб в розмірі 15 % від суми додаткового блага, що становить 21619 грн. 71 коп.

Акт перевірки було надіслано позивачу поштою, при його отриманні позивач склав заперечення на даний акт, в яких зазначає про відсутність підстав для донарахування податку на доходи фізичних осіб з мотивів, аналогічних викладеним в позовній заяві.

Запрошення про розгляд заперечень до акту перевірки (лист від 12.02.2016) було надіслано позивачу 15.02.16, отримано 18.02.16. Заперечення розглянуті та листом від 17.02.16 № 388/і/21-04-17-18 ГУ ДФС у Херсонській області повідомлено позивача про залишення висновків акту перевірки без змін.

За розглядом висновків перевірки Цюрупинська ОДПІ прийняла податкове повідомлення - рішення від 18.02.2016 № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 21619,71 грн., за штрафними санкціями 5574,93 грн.

Позивачем дане податкове повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку. Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 08.04.16 було скасоване податкове повідомлення-рішення від 18.02.2016 № 000060130 в частині застосування форми рішення, збільшено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 2639 грн. 03 коп. та штрафних санкцій на суму 659 грн. 75 коп., оскільки при обчисленні ПДФО була невірно застосована ставка податку, рішення складене не за встановленою формою. Цюрупинська ОДПІ складено та направлено позивачу нове податкове повідомлення-рішення від 21.04.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 24258 грн. 74 коп., за штрафними санкціями 6234 грн. 69 коп. Подальше оскарження ОСОБА_2 податкового повідомлення-рішення не змінило розмір донарахованого грошового зобов'язання.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. А згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до приписів п.8.1. ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб (пп.9.1.2. п.9.1. ст.9 ПК України).

Як вбачається зі змісту приписів пп. 14.1.47 п. 14.1 ст.14 ПК України "додаткові блага" - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). З положень пп.16.1.3. п.16.1. ст.16 ПК України видно, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідно до пп.16.1.4. п.16.1. цієї ж ст.16 ПКУ, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до ст. 36 ПКУ, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави ж припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені п.37.3. ст.37 ПК України.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України. Так, пп.162.1.1 п.162.1. ст.162 розділу IV ПК України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. А згідно пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу (в редакції 2014 року), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як "додаткове благо" (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу), зокрема, суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З п.163.1 ст.163 ПК України вбачається, що об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Судом встановлено, що позивач був своєчасно та належним чином повідомлений про обов'язок сплати вказаного податку на "додаткове благо", що позивач не заперечує. Як слідує з приписів п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. А у відповідності до п. 49.1 та пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, платник податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний до 01 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку, відобразити в ній вказаний дохід, та у відповідності до п. 179.7 ст. 179 цього Кодексу самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Отже, за таких обставин, оскільки ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена установою банку про те, що згідно пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 ПК України, анульована сума заборгованості є її доходом, отриманим як додаткове благо, то відповідно, їй було необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 144131 грн. 37 коп., та відповідно, сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Проте, на момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_2 не було подано декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та не сплачено податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2014 році.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання ОСОБА_2 у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 144131 грн. 37 коп., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними п.167.1. ст.167 ПК України, а отже позивач зобов'язаний був сплатити 24258 грн. 74 коп. податку на доходи фізичних осіб з урахуванням ставки податку 15 % із суми 12180 грн. (десятикратний розмір мінімальної зарплати) та ставки податку 17 % із залишку суми 131951 грн. 37 коп..

На підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими висновки перевірки та правомірним визначення позивачу грошового зобов'язання з даного податку.

Згідно пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПКУ та розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердж. Наказом Мінфіну України від 28.12.2015 № 1204, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу. Підпунктом 60.3 ст. 60 ПКУ передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги. Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення № від 18.02.16 на день розгляду справи вже є скасованим та відкликаним, тому не має ніякого обов'язкового характеру для позивача.

Судом вважається також безпідставними посилання позивача на зміст пп. 165.1.55 статті 165 Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 09.04.2015 № 321-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань»), яким встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, оскільки на день прощення боргу позивачу даної норми не існувало. Так само не приймається до уваги доводи позивача, які ґрунтуються на редакції п. 8 Підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки в позовній заяві позивач наводить редакцію даного пункту, яка відрізняється від наведеної редакції в Законі № 321-УШ від 09.04.15.

Посилання позивача на те, що АТ «УкрСиббанк» не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за кредитним договором №0 від 27.06.2007, укладеним із ОСОБА_3, не підтверджено документально та суперечить змісту листа АТ «УкрСиббанк» від 18.02.14 № 31-4-53/240. Так само не підтверджено належними доказами той факт, що банком продовжена робота щодо відшкодування списаної безнадійної заборгованості. Банк за рахунок власного резерву сумнівних боргів простив частково борг позичальника за кредитним договором, що відповідно до ч.1 ст.605 та ч.1 ст.598 ЦКУ є прощенням боргу у зобов'язанні та є підставою припинення зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.605 ЦКУ зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Оскільки зобов'язання припинилося, то у позичальника з моменту припинення такого зобов'язання відсутній обов'язок повернути кредит.

Відсутність нумерації сторінок в акті перевірки, розгляд заперечень до акту перевірки без присутності позивача є обставинами, які не можуть бути достатніми підставами для визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення податкової інспекції.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Цюрупинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області від 18.02.16 № , від 21.04.2016 № .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 вересня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.2