Справа № 698/240/16-а
Суддя: Баранов О. І.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/240/16-а
Провадження 2-а/698/6/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 р.

Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Попович Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Суської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль Черкаської області адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії неправомірними та зобов'язання виплатити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом в обґрунтування якого зазначив, що з 01.04.2015 року йому було припинено виплату пенсії, яку він отримував на підставі ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також позивач зазначив, що з 01.07.2007 року він отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, позивач зазначив, що з 16.12.2009 року працює на посаді начальника Катеринопільського районного управління юстиції, а з 01.04.2015 року виплата пенсії йому припинена відповідно до ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із змінами внесеними Законом № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до яких у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Окремо позивач зазначив, що згідно п. 5 Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року передбачено, що у разі не прийняття до 01.06.2015 року Закону України щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема відповідно до Законів України, в тому числі «Про державну службу». Верховною Радою України до 1 червня 2015 року такого закону прийнято не було. Отже, норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців, які визначались ст. 37 Закону України «Про державну службу» втратили чинність з 01.06.2015 року. Таким чином, з 01.06.2015 року відпали правові підстави, згідно яких виплату пенсії позивчу було припинено.

Позивач зазначив, що звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, але отримав письмову відмову викладену у листі від 18.03.2016 року № 127/Р-10.

З посиланням на поважність причин пропуску ним строку звернення до суду, позивач просить у позові поновити пропущений строк та зобов'язати відповідача виплатити йому пенсію, починаючи з 01.06.2015 року. В обґрунтування поважності причин пропуску ним строку звернення до суду, позивач зазначив, що довідався про невиплату йому пенсії лише з відповіді відповідача від 18.03.2016 року № 127/Р-10.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. В обґрунтування поважності причин пропуску ним строку звернення до суду, додатково зазначив, що не міг своєчасно довідатися про припинення виплати йому пенсії, оскільки отримував кошти пенсії у безготівковому порядку на картковий пенсійний рахунок, який використовував з метою накопичення та заощадження коштів, відповідно не знімаючи жодних коштів з останнього. Отже, не знав і не міг знати про припинення виплати йому пенсії.

В судовому засіданні представник відповідача Суська Л.М. проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечила, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень подала надані відповідачем письмові заперечення згідно яких зазначено, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, оскільки він перебуває на посаді державного службовця. Вказаним Законом норму щодо скасування з 01.06.2015 року тимчасового призупинення виплати пенсій не передбачено, зміни в ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не внесено. Так само не скасовано норму щодо права на пенсію відповідно до Закону «Про державну службу». При цьому представник відповідача пояснила, що з 01.06.2015 року пенсія відповідно до Закону «Про державну службу» не призначається. Крім того, зазначено, що відповідно до редакції ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка діє з 01.01.2016 року, тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачуються.Крім того, представник відповідача подала довідку згідно якої позивачу з 02.06.2016 року поновлено виплату пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв'язку із звільненням останнього з посади державного службовця.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини

З копії пенсійного посвідчення від 10.07.2007 року № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та йому було призначено довічну пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.9).

З наказу від 16.12.2009 року № 1557/к вбачається, що з 16.12.2009 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника Катеринопільського районного управління юстиції та перебував на державній службі (а.с.19).

З листа ГУ ПФ України в Черкаській області від 18.03.2016 року вбачається, що відповідачем, з посиланням на Закон України № 213 - VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року та ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції закону, яка діє з 01.01.2016 року, відмовлено позивачу ОСОБА_1 у поновленні з 01.06.2016 року виплати пенсії, яку було припинено з 01.04.2015 року. (а.с.10).

З довідки ГУ ПФ України в Черкаській області виданої 16.08.2016 року № 7471/0301 вбачається, що позивачу з 02.06.2016 року поновлено виплату пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у зв'язку із звільненням останнього з посади державного службовця.(а.с.35)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла до 01.01.2016 року), пенсії, призначені відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) без будь-яких додаткових умов.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262) в редакції Закону № 213, яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", , "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Судом встановлено, що у період з 16.12.2009 року позивач працював на посаді, яка передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Однак, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, то у зв'язку з цим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з 01.06.2015 року до 01.01.2016 року особам, які підпадали під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначалася відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, з 01.06.2015 року посада, на якій працював позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені статтею 54 Закону № 2262 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали з 01.06.2015 року, а отже, перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Згідно п. 2 ч. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII перше речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в такій редакції (набрала чинності з 01.01.2016 року): "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу","Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Отже, згідно п. 2 ч. 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911-VIII з 01.01.2016 року, право позивача, як особи, що працювала на посаді передбаченій Законом України "Про державну службу", на отримання пенсії згідно 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тимчасово припиняється з 01.01.2016 року у зв'язку із встановленням законодавчого обмеження на період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Вказана норма не визнана неконституційною і тому підлягає застосуванню судом.

Щодо клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду. Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених ч. 2 ст. 99 КАС України, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки позовні вимоги стосуються періодичних виплат, право на які у позивача виникло із встановленням відповідного статусу, то строк, коли останній міг дізнатись про порушення своїх прав, наступав з моменту не отримання таких виплат. Крім того, суд визнає, що наведені позивачем у клопотанні причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки припинення з 01.04.2015 року та виникнення з 01.06.2015 року права у відповідача на отримання пенсії, було пов'язано з дією в часі правової норми (п. 5 розд. ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213), а необізнаність особи, яка могла мати місце у даному випадку, не може бути визнана поважною причиною для пропущення строку звернення до суду, як і підставою для його поновлення, оскільки закони і інші нормативно-правові акти друкуються в періодичних виданнях та є доступними необмеженому колу осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд урахуванням часу звернення позивача до суду (25.03.2016 року) приходить до висновку, що адміністративний позов в частині вимог за період з 01.06.2015 року по 24.09.2015 року включно необхідно залишити без розгляду.

За таких обставин, суд визнає відмову відповідача у виплаті пенсії позивачу за період з 25.09.2015 року до 01.01.2016 року протиправною та ухвалює про зобов'язання відповідача здійснити виплату пенсії за вказаний період.

На підставі викладеного, суд визнає, що пенсія, призначена позивачу відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає виплаті за період з 01.06.2015 року до 01.01.2016 року у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 54 вказаного Закону підстав для її невиплати у вказаний період.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 14, 17, 128, 159, 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії неправомірними та зобов'язання виплатити пенсію - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за період з 25.09.2015 року і по 02.06.2016 року - противоправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії відповіднодо ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 25.09.2015 року і по 02.06.2016 року включно.

Стягнути з бюджетних асигнуваньГоловного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Позовні вимоги в інший частині залишити без розгляду.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.І. Баранов.