Справа № 484/538/16-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2016 р. Справа № 484/538/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Закревський В.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І.
судді - Потапчука В.О.
судді - Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання протиправним рішення № 7 ХХХІІІ сесії шостого скликання від 11.09.2015 року та рішення VІ сесії шостого скликання від 17.03.2016 року № 5 Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про відмову у наданні дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0.0775 га. для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудкованій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та скасування цих рішень, зобов'язати Підгороднянську селищну раду прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень/двох господарських будівель та літньої кухні розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 -

встановиЛА:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання протиправним рішення №7 XXXIII сесії шостого скликання від 11 вересня 2015 Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про відмову їй у наданні в приватну власність земельної ділянки для обслуговування нежитлових будівель /двох господарських будівель та літньої кухні/, які розташовані біля житлового будинку АДРЕСА_1 та скасувати це рішення.

Суд першої інстанції своєю постановою від 24 червня 2016 року уточнений позивачкою ОСОБА_4 11.05.2016р. позов задовольнив частково.

Визнав протиправним рішення № 7 ХХХІІІ сесії шостого скликання від 11.09.2015р. та рішення VІ сесії шостого скликання від 17.03.2016 року № 5 Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про відмову у наданні дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0.0775 га. для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудкованій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та скасувати ці рішення.

Зобов'язав Підгороднянську селищну раду Первомайського району Миколаївської області повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_4 з питання надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень. прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1

Підгороднянська селищна рада Первомайського району Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Підгороднянська селищна рада Первомайського району Миколаївської області посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали та доводи апелянта в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від 25.03.1997р. №12 позивачці було надано дозвіл на будівництво літньої кухні і двох господарчих будівель на території будинку АДРЕСА_1. 20 липня 1997 року вона отримала будівельний паспорт на будівництво і розпочала будувати приміщення. Приміщення збудовано, але вона не може прийняти їх в експлуатацію, оскільки їй не виділено земельну ділянку під забудову. У зв'язку з необхідністю отримати земельну ділянку позивачка звернулась в Підгороднянську селищну раду, надавши план розташування проектованої земельної ділянки орієнтовною площею0,076 для обслуговування житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 складений землевпорядником Підгороднянської селищної ради.

22.01.2016 р. отримала рішення XXXIII сесії шостого скликання від 11.09. 2015р., згідно якого позивачці відмовлено в наданні дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень /двох господарських будівель та літньої кухні/, розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1

17.03.2016 року повторно слухалась заява позивачки про надання дозволу на складання Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею в 0,0775 га для обслуговування існуючих нежитлових будівель /двох господарських будівель та літньої кухні/, розташованих на прибудинковій території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1

Рішенням №6 VI сесії шостого скликання від 17.03.2016 р. позивачці знову відмовлено в наданні дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень /двох господарських будівель та літньої кухні/, розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради віднесене вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі ст. 121 ЗК України, кожен громадянин України має право на безоплатне отримання один раз земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів в розмірі не більше 0,01 гектара.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно норм ЦК України щодо переходу набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, то ст.377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 р. N 507, багатоквартирний будинок є жилий будинок з двома і більше квартирами.

Житловий будинок по по АДРЕСА_1 має більше двох квартир, тому є багатоквартирним. За житловим законодавством квартира - це відособлена частина житлового будинку, що складається з однієї або декількох кімнат, а також місць допоміжного використання, передбачених для задоволення господарчо-побутових та інших потреб громадян, пов'язаних з їх проживанням в такому приміщенні.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. При цьому прибудинковою територією вважають встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для розміщення та обслуговування жилого будинку й господарських і технічних будівель та споруд біля нього, тобто територію під жилим будинком, проїзди й тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських потреб та інші території, пов'язані з утриманням і експлуатацією будинку.

Призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статті 42 Земельного кодексу України вбачається, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону від 29.11. 2001 р. № 2866-ІІІ "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11.11 2002 р. № 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України, пунктом 6 якої встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації подають до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, клопотання, в якому має бути зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання мають бути додані: викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких слід відзначити бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства); копію документа, що посвідчує особу (наприклад, паспорта громадянина України).

Ч.7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Ч. 9 цієї статті визначено, що лише після вчинення усіх зазначених дій відповідний орган місцевого самоврядування приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або відмову у такому затвердженні, яка також має бути мотивована.

Ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 118 ЗК України подала до визначеного ст. 122 ЗК України повноважного органу - Підгороднянської селищної ради відповідне клопотання та всі необхідні у даному випадку документи.

Розглядаючи заяву ОСОБА_5, селищна рада діяла у межах повноважень, визначених п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 122 ЗК України.

Слід зазначити, що в даному випадку мова йшла тільки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а не затверджено проекту землеустрою щодо відведення будь-якої конкретної земельної ділянки у власність, не передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_5

Саме в межах процедури виготовлення, погодження і затвердження проекту землеустрою компетентні органи, установи та посадові особи вирішують, чи є законні підстави для передачі у власність громадянина конкретної визначеної земельної ділянки, або ж такі підстави відсутні.

На стадії надання дозволу на складання проекту землеустрою селищна рада могла відмовити у наданні такого дозволу лише з підстав невідповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В частині заявленого позивачкою позову зобов'язати Підгороднянську селищну раду прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради віднесене вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, вирішення регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції пленарних засідань селищної ради, а відтак судові органи не вправі перебирати на себе його повноваження.

Така позиція суду повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24.10.2008 року, згідно з яким суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

В той же час, у контексті положень частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Проте суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи з третіх осіб, про захист яких вони просять.

Визначаючи спосіб захисту порушеного права позивача, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке право можливо відновити, зобов'язавши Підгороднянську селищну раду Первомайського району Миколаївської області повторно розглянути заяву позивачки ОСОБА_5 з питання надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень.

На підставі матеріалів справи та оцінки представлених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, - залишити без задоволення.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання протиправним рішення № 7 ХХХІІІ сесії шостого скликання від 11.09.2015 року та рішення VІ сесії шостого скликання від 17.03.2016 року № 5 Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про відмову у наданні дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0.0775 га. для обслуговування існуючих нежитлових приміщень (двох господарських будівель та літньої кухні), розташованих на прибудкованій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та скасування цих рішень, зобов'язати Підгороднянську селищну раду прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0775 га для обслуговування існуючих нежитлових приміщень/двох господарських будівель та літньої кухні розташованих на прибудинковій території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням до Вищого адміністративного суду України в порядку статті 212 КАС України.

Головуючийсуддя С.І. Жук
суддя В.О. Потапчук
суддя Г.В. Семенюк