Справа № 344/4905/16-а,2-а/344/248/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року Справа № 876/5827/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 липня 2016 року у справі №344/4905/16-а за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону національної поліції в м. Івано-Франківську лейтенанта Рібия Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

19.04.2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до інспектора роти №4 батальйону національної поліції в м. Івано-Франківську лейтенанта Рібия Володимира Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, просив визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 057696 від 10.04.2016р. та скасувати її дію.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.07.2016р. в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.07.2016р. та прийняти нову, якою визнати постанову серії ПСЗ №057696 від 10.04.2016р. протиправною та скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під знаком 3.34 «Зупинка заборонена» є знак 7.2.2, яка дозволяє зупинку в зоні дії знаку 3.34. В своїх поясненнях відповідач визнав, що табличка 7.2.2 діюча, але пошкоджена не доброчесними громадянами і тому з неї не вбачається на яку зону дії знак 3.34 діє. Виходячи з цього знак 3.34 «Зупинка заборонена» має обмежену дію і не може діяти до першого перехрестку направо, так як це мало бути при відсутності таблички. Машина знаходилась за перехрестком, що вбачається з фотокартки, й не створювала небезпеки чи перешкод для руху автомобілів.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 10 квітня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенантом поліції Рібий Володимиром Івановичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №057696, якою ОСОБА_5 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а.с.6).

Вважаючи вказану постанову протиправною, ОСОБА_5 звернувся із позовом до суду.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог про те, що табличка до знаку 3.34 не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки» суд не приймає до уваги та вважає безпідставні, оскільки дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки», а також згідно положень пункту 33 Правил дорожнього руху України зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту, при цьому зона дії даного знаку може бути зменшена, та вважає дії відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - правомірними, в межах наданих йому повноважень.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому суд повинен перевірити законність та обґрунтованість складення протоколу, постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов'язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи з наданням її можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

З матеріалів справи встановлено, що позивач керуючи транспортним засобам Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 10.04.2016р. о 15 год. 50 хв. на вул. Гната Хоткевича в м.Івано-Франківську здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено», а саме відстань від знаку до автомобіля становила 27,5м.

Згідно з ст.33 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - КупАП) стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 3.34 Правил дорожнього руху знак «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знака: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; та за наявності під ним таблички на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід». Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знаків 3.34-3.37 може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3.

З долучених до матеріалів справи фотографічних матеріалів встановлено, що зона дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», розташованого біля будинку на вул. Гната Хоткевича,69, обмежена табличкою до нього 7.2.2 «Зона дії», яка є пошкодженою.

Як вбачається з відповіді від 15.04.2016р. №1129 вих-16 на запит ОСОБА_2 щодо надання інформації про дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» та табличку до нього 7.2.2 «Зона дії», що розташовані біля будинку №69 по вулиці Гната Хоткевича у місті Івано-Франківську, яка адресована Управлінню патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, вказаний дорожній знак відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки», а табличка до нього 7.2.2 «Зона дії» не відповідає вимогам зазначеного стандарту та потребує заміни (а.с.3).

Згідно відповіді від 15.04.2016р. №ІЗ/93-16 Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, схема організації дорожнього руху в управління транспорту та зв'язку та в департаменті житлової, комунальної політики та благоустрою на ділянці дороги по вулиці Гната Хоткевича, 69 відсутня (а.с.8).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч вказаним вимогам, факт пошкодження таблички 7.2.2 «Зона дії» до дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та неможливість встановлення на яку зону дії знак 3.34. діє не були взяті до уваги відповідачем при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ПС3 №057696 від 10.04.2016р., чим порушено вимоги щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. При цьому відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати заперечення позивача.

Також відповідачем не дотримано вимог ст.33 КУпАП та не враховано майновий стан та особу порушника, зокрема, перебування позивача на обліку у Департаменті соціальної політики, утримання сина, який є студентом, отримання позивачем субсидій.

Відповідно до положень ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015 словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

З наявного в матеріалах листа Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції від 15.04.2016р. №1129 вих-16 вбачається, що з 01.02.2016р. контроль за забезпеченням безпеки дорожнього руху у м.Івано-Франківську здійснює Управління патрульної поліції. Комплексне весняне комісійне обстеження вулично-шляхової мережі в обласному центрі, в тому числі і ділянки біля будинку №69 по вул. Хоткевича, на предмет відповідності встановлених дорожніх знаків вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки» проводитиметься з 18.04.2016р.

Отже, дана обставина вказує на те, що 10.04.2016р. - момент складання постанови щодо позивача у справі про адміністративне правопорушення безпека дорожнього руху, в тому числі, в частині відповідності встановлення дорожніх знаків вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки», не була забезпечена, схема організації дорожнього руху в управління транспорту та зв'язку та в департаменті житлової, комунальної політики та благоустрою на ділянці дороги по вулиці Гната Хоткевича, 69 відсутня, що на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення ПС3 № 057696 від 10.04.2016р. на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так у п.52 Рішення у справі «Вєренцов проти України» (Заява № 20372/11) від 11 квітня 2013 року Суд повторює, що вислів «встановлено законом» у статті 11 Конвенції вимагає не лише того, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться. Закон має бути доступним для зацікавлених осіб та сформульованим з достатньою точністю для того, щоб надати їм можливість регулювати свою поведінку аби бути здатними - за потреби, за відповідної консультації - передбачати тією мірою, що є розумною за відповідних обставин, наслідки, які може потягнути за собою його дія (див., наприклад, рішення у справах «Газета «The Sunday Times» проти Сполученого Королівства (№ 1)» (The Sunday Times v. the United Kingdom (no. 1)), від 26 квітня 1979 року, п. 49, Series А № 30; «Реквеньї проти Угорщини» (Rekvenyi v. Hungary) [ВП], заява № 25390/94, п. 34, ECHR 1999-III; «Ротару проти Румунії» (Rotaru v. Romania) [ВП], заява № 28341/95, п. 55, ECHR 2000-V; та «Маестрі проти Італії» (Maestri v. Italy) [ВП], заява № 39748/98, п. 30, ECHR 2004-І).

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення законодавчих положень відповідачем не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростовували б позицію позивача.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення є підставою скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 № 057696 від 10.04.2016р., прийнятої інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенантом поліції Рібий Володимиром Івановичем відносно ОСОБА_2 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України такі не належить стягувати з сторін спору.

Керуючись ст.ст. 41, 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 липня 2016 року у справі №344/4905/16-а скасувати та прийняти нову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №057696 від 10.04.2016р., винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції Рібий Володимиром Івановичем.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді М.А. Пліш

В.Я. Макарик

Повний текст Постанови складено 07.09.2016р.