Справа № 308/5403/16-а
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 р. Справа № 876/5749/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, третя особа заступник начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби Гребьонкін Олександр Вікторович про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, третя особа заступник начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкін О.В. про визнання протиправними дії та скасування постанови про порушення митних правил № 0391/30506/16 від 20.04.2016р.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що невчасна доставка автомобіля, який перебуває під митним контролем до митного органу призначення була зумовлена знаходженням автомобіля на ремонті на СТО «Пассат», що підтверджується довідкою СТО «Пасат» від 07.03.2016 року, актом надання послуг № 9 від 07.03.2016 року, а також квитанцією про оплату послуг за проведення ремонту вказаного транспортного засобу, а тому у нього не було об'єктивної можливості доставити автомобіль до митного органу в межах строку встановленого законом. Крім того посилається на малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, а тому підстав для накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн не було.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2016 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову як незаконну та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час винесення рішення судом першої інстанції не в враховано той факт, що наслідки вчиненого правопорушення не завдали значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, також не враховано, що до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, зразу ж після закінчення ремонту автомобіля доставив його у митний орган тим самим, судом не повністю встановлені всі обставини, які мають значення для справи, а тому оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального права, викладені у ній висновки не відповідають обставинам справи, не застосовано норми, що підлягають до застосування.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом апеляційної інстанції з врахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено, що 07.03.2016 року державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС Зорій О.В. було складено протокол про порушення митних правил № 0391/30506/16 відносно громадянина України ОСОБА_2 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

З даного протоколу вбачається, що 07.03.2016 року о 23 год. 22 хв. в зону митного контролю пункту пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС на смугу руху «зелений коридор» в напрямку «виїзд з України» заїхав легковий автомобіль марки «CITROEN ВЕRLINGО», реєстраційний номер Чехії НОМЕР_2, VIN-код: НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_5. Під час перевірки документів, на підставі інформації центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи держмитслужби встановлено, що ОСОБА_2 15.12.2015 року о 01 год. 52 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС, в митному режимі «Транзит» через територію України ввіз легковий автомобіль марки «CITROEN ВЕRLINGО» реєстраційний номер Чехії НОМЕР_2, VIN-код: НОМЕР_1.

За результатами розгляду матеріалів справи та протоколу про порушення митних правил № 0391/30506/16 від 07.03.2016 р. заступником начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкіним О.В. 20.04.2016 року винесено постанову № 0391/30506/16 в справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Положеннями частини першої статті 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 90 МК України унормовано, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ч.1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу;

Правилами п.1 ч. 1 ст.95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

В той же час, згідно ч. 2 ст.95 МК України до строків, зазначених у частині першій ст. 95 МИ України, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Згідно вимог ч. 1 ст. 192 МК України якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Судом встановлено, що термін для вивезення (транзиту) автомобіля ОСОБА_2 з митної території України закінчився 25.12.2015 року. До органу доходів і зборів з метою продовження строку транзиту позивач не звертався.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок визначення особливостей виконання митного контролю при поміщенні товарів у митні режими передбачений Митним кодексом України та Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції 02.10.2012 року за № 1669/21081 (далі - Порядок № 657).

Розділом VIII Порядку № 657 надано визначення аварії та обставин непереборної сили, зокрема, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи. Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Вимогами п. 3 розділу VII Порядку № 657 встановлено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно п. 5 розділу VIII Порядку № 657 якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини і а наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу наведених норм Порядку № 657 можна зробити висновок, що перебування автомобіля в ремонті на станції технічного обслуговування може підтверджувати певні факти, однак не стверджує того факту, що ремонт автомобіля мав місце саме внаслідок аварії, в тому числі дорожньо-транспортної пригоди, чи дії обставин непереборної сили, так як СТО не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт вищенаведених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ст. 470 МК України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

З огляну на встановлені судом першої інстанції обставинами справи та перевірені в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до переконання щодо вірного встановлення місцевим адміністративним судом факту порушення позивачем строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту за відсутності ознак аварії чи дії непереборної сили та не повідомлення органу доходів і зборів про обставини події і транспортного засобу. При тому, факт порушення строків, встановлених ст. 95 МК України, позивач не заперечує.

Щодо доводів апелянта в частині не взяття судом першої інстанції до уваги малозначності вчиненого правопорушення та не застосування до нього ст. 22 КУпАП колегія суддів зазначає.

За приписами статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, при розгляді Закарпатською митницею ДФС адміністративної справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 було враховано, що останній протягом року до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, а також те, що він протягом трьох місяців перебування автомобіля, який ввезений в режимі «транзит», в ремонті, жодного разу не повідомив митні органи про неможливість вивезення автомобіля за межі митної території України, що не може свідчити про малозначність вчиненого ним порушення митних правил та не дає підстав для застосування положень ст.22 КУпАП.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову, оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятої постанови у справі про порушення митних правил № 0391/30506/16 від 20.04.2016 року, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

В зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.06.2016 року у справі № 308/5403/16-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 06.09.2016р.