Справа № 826/2704/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2704/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дігюнса» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дігюнса» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач 2) про визнання протиправними дії відповідача 2 щодо одностороннього розірвання договору № 231020141 від 23.10.2014 року про визнання електронних документів, та визнання договору таким, що не був розірваним; визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо невиконання зобов'язань за договором № 231020141 від 23.10.2014 року про визнання електронних документів; визнання протиправною відмову Державної фіскальної служби України у реєстрації податкових накладних ТОВ «Дігюнса» () № 1 від 06.01.2015 року, № 1 від 04.02.2015 року, № 2 від 10.02.2015 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних; зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні ТОВ «Дігюнса» () № 1 від 06.01.2015 року, № 1 від 04.02.2015 року, № 2 від 10.02.2015 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних; вважати податкову накладну ТОВ «Дігюнса» () № 1 від 06.01.2015 року такою, що зареєстрована в Єдиному державному реєстрі податкових накладних 21.01.2015 року, податкову накладну № 1 від 04.02.2015 року, що зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.02.2015 року, податкову накладну № 2 від 10.02.2015 року такою, що зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 11.02.2015 року; зобов'язання Державну фіскальну службу України розблокувати можливість ТОВ «Дігюнса» для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 31 травня 2016 року адміністративний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року та постановити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Дігюнса» () зареєстровано та як платник податків перебуває на податковому обліку у ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві.

23 жовтня 2014 року між позивачем та ДПІ в Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві укладено договір № 231020141 про визнання електронних документів. Предметом вказаного договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Розділом 6 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами. З моменту укладення договору всі попередні домовленості та укладені правочини між платником податків та органом ДПС з питань електронного обміну інформацією втрачають чинність. Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів. Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або у разі зміни платником місця реєстрації. У разі припинення дії договору надісланий платником податків документ в електронному вигляді не приймається.

Листом № 784/10/26-58-10-25 від 19.01.2015 року ДПІ у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві повідомила позивача про розрівняння договору № 231020141 від 23.10.2014 року про визнання електронних документів у зв'язку з тим, що підприємство відсутнє за місцем реєстрації.

У той же час, позивачем направлялися до податкового органу податкові накладні в електронному вигляді, а саме: 21.01.2015 року - податкова накладна № 1 від 06.01.2015 року; 11.02.2015 року - № 1 від 04.02.2015 року; 11.02.2015 року - № 2 від 10.02.2015 року.

Проте в реєстрації даних накладних було відмовлено, про що зазначено у Квитанціях, з причин відмови - «Для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ».

Позивач, вважаючи дії відповідача - 2 щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів протиправними та не погоджуючись з неприйняттям контролюючим органом податкових накладних звернувся до суду з позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України № 851 від 22.05.2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі - Закон № 851).

Статтею 14 Закону № 851 встановлено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Суб'єктами електронного документообігу відповідно до Закону № 851 є автор, підписувач, адресат та посередник, які набувають передбачених законом або договором прав і обов'язків у процесі електронного документообігу.

В той же час, правовим актом, що визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису є Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України № 233 від 10.04.2008 року (далі - Інструкція № 233).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Так, відповідно до пункту 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів передбачено, що орган державної податкової служби має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником податків місця реєстрації.

Виходячи з умов договору про визнання електронних документів відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Як встановлено судом, відповідачем було в односторонньому порядку розірвано договір № 231020141 від 23.10.2014 року про визнання електронних документів у зв'язку з відсутністю підприємства за місцем реєстрації.

Так, суд критично ставиться до дій відповідача щодо розірвання в односторонньому порядку вищевказаного договору, з огляду на наступне.

Як встановлено судом під час розгляду адміністративної справи, позивач своєї згоди на розірвання Договору № 231020141 не надавав, відповідне рішення суду щодо розірвання укладеного з ДПІ у Солом'янському р-ні ГУ ДФС у місті Києві не виносилося, однак договір № 231020141 розірвано відповідачем в односторонньому порядку, що свідчить про невідповідність дій відповідача приписам податкового та цивільного законодавства.

Відповідно до п. 45.2 ст. 45 ПК України визначено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

В той же час, згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755) місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Так, ч. 1 ст. 17 Закону № 755 визначено, що відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. При цьому, в ч. 2 ст. 17 Закону № 755 визначено, що в Єдиному державному реєстрі, містяться відомості, зокрема й щодо місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до ст. 18 Закону № 755 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Таким чином, в силу норм чинного законодавства України єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з ЄДР.

Згідно із Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням позивача є: 03151, м. Київ, вул. Смілянська, 17, офіс 11. Відомості про юридичну особу підтверджено.

Крім того, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2015 року у справі № 826/3511/15 позов ТОВ «Дігюнса» до ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві та ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення № 36/11 ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Дігюнса» від 21.01.2015 року; зобов'язано Державну фіскальну службу України внести запис до реєстру платників податку на додану вартість про скасування рішення № 36/11 ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у місті Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Дігюнса» від 21.01.2015 року без видачі нового свідоцтва платника цього податку.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 05.08.2015 року, що підтверджується матеріалами справи.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2015 року у справі № 826/3511/15, встановлено наявність ТОВ «Дігюнса» за місцем реєстрації: м. Київ, вул. Смілянська, 17, офіс 11.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дії відповідача-2 щодо розірвання договору в односторонньому порядку є протиправними.

В частині позовних вимог щодо прийняття податкових накладних, суд зазначає наступне.

Порядок декларування податків і зборів визначається приписами Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та, в той же час, не визначено можливих підстав для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість передбачено певні негативні наслідки для учасників господарських правовідносин у випадку невиконання такого обов'язку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки відповідачем - 2 протиправно було розірвано договір № 231020141 від 23.10.2015 року про визнання електронних документів в односторонньому порядку, то Державна фіскальна служба України зобов'язана була зареєструвати податкові накладні ТОВ «Дігюнса» № 1 від 06.01.2015 року, № 1 від 04.02.2015 року, № 2 від 10.02.2015 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Дігюнса» про визнання протиправними дії відповідача 2 щодо одностороннього розірвання договору № 231020141 від 23.10.2014 року про визнання електронних документів; зобов'язання відповідача 1 зареєструвати податкові накладні ТОВ «Дігюнса» в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.09.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.