Справа № 165/1574/16-а
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 165/1574/16-а
Провадження 2-а/165/69/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Ференс-Піжук О.Р., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови у перерахунку пенсії незаконною та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

встановив:

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання відмови у перерахунку пенсії незаконною та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 03 лютого 2015 року перебуває у відповідача на обліку та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». Згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року збільшено посадові оклади державним службовцям. 20 липня 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати та подала довідку від 07 липня 2016 року, видану ТУ ДСА України у Волинській області. 29 липня 2016 року Іваничівським об'єднаним УПФ у перерахунку пенсії згідно поданої довідки їй було відмовлено, на підставі того, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» і з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. А також, у зв'язку з тим, що постановою Кабінету міністрів України №1013 від 19 грудня 2015 року було виключено положення із постанови Кабінету міністрів України №865 від 31 травня 2000 року щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу». Вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року незаконною, просить зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити їй пенсію з зв'язку з підвищенням заробітної плати державного службовця, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням виплачених сум.

Відповідач Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області надало суду заперечення, в якому просило відмовити у задоволенні позову, так як згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу». Тобто, з 01 червня 2015 року пенсії, визначені в порядку та на умовах даного Закону не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. З огляду на вищевикладене просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 03 лютого 2015 року перебуває у відповідача на обліку та отримує пенсію за віком в розмірі 60% від суми заробітної плати згідно Закону України «Про державну службу» №3723-XII. Пенсія обчислена виходячи із посади судового розпорядника, яку вона обіймала в момент виходу на пенсію.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09 грудня 2015 року, збільшено посадові оклади державним службовцям.

20 липня 2016 року позивач звернулася до відповідача із з письмовою заявою про перерахунок їй пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів, виходячи із заробітної плати, вказаної у довідці ТУДСА України у Волинській області.від 07 липня 2016 року.

Відповідно до вищевказаної довідки, її заробітна плата за посадою судового розпорядника з надбавкою за ранг та за вислугу років, станом на 01 січня 2016 року становить 5885,60 грн. (а.с.9).

Відповідно до письмової відповіді відповідача від 29 липня 2016 року №2567/02-21-13, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» і з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. А також у зв'язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року було виключено положення із постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.10).

Суд вважає, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії є протиправними, оскільки обмежують конституційні права позивача.

Відповідно до положень ч.1 ст.8 та ч.1 ст.58 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з рішенням КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України) не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

Варто зазначити, що частиною другою статті 8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1), Україна визнала обовязковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання, вимог, які він виводить з цього принципу.

Європейський суд з прав людини ще в 1974 році у справі «Міллер проти Австрії» (ухвала щодо прийняття заяви № 6849/72 від 16 грудня 1974 року) сформулював позицію щодо права власності громадянина на пенсію. Зокрема, у рішенні суду було зазначено, що у зв'язку із сплатою обов'язкових внесків до пенсійного фонду виникає право власності на пенсію щодо внесеної частини до цього фонду, а як наслідок і на підвищення розміру пенсійної виплати внаслідок її перерахунку.

Згідно змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями положень підставиКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.

Зокрема, у справах «Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31; пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як «існуюче майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення від 2 березня 2005 року Європейського суду з прав людини MALTZAN and Others v. Germany). Європейський суд з прав людини робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формується позиція для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом», вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону.

Враховуючи вищевикладений аналіз висновків Європейського суду з прав людини, сплата внесків із заробітної плати державного службовця надає право в майбутньому на використання позитивного права щодо перерахунку спеціального виду пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Відповідно до пункту 1 Постанови Верховної Ради України від 21 травня 2015 року № 462-VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод» (Постанова № 462-VIII) схвалено заяву Верховної Ради України про відступ від окремих зобов'язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтями 5,6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Оскільки із заробітної плати позивача роботодавцями постійно утримувалися та сплачувалися до Пенсійного фонду України страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тому, на переконання суду, дії відповідача є прямим втручанням у її право на мирне володіння особистим майном (пенсією), яка повинна бути перерахована, в тому числі, через великий рівень інфляції.

Із системного аналізу частини першої статті 7 Закону України «Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV вбачається рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обовязків стосовно сплати страхових внесків на загальнобовязкове державне пенсійне страхування.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави». А встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Також Конституційний суд України у рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» (що діяв на момент призначення пенсії) передбачено, що умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» із змінами і доповненнями встановлено порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця.

Отже, позивач набула право на перерахунок пенсії згідно статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (що діяв на момент призначення пенсії) на підставі наданої довідки ТУДСА України у Волинській області.

Прикінцеві положення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії є ст.37-1 Закону України «Про державну службу» та постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії».

Застосувавши до позивача ОСОБА_1 закон № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року та постанову Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року (скасування положень щодо призначення пенсій державним службовцям та виключення норм стосовно їх перерахунку) відповідач фактично звузив соціальні гарантії на достатній рівень матеріального забезпечення по старості (за віком), які полягають у можливості перераховувати призначену пенсію. Вказане дає достатні підстави вважати, що цим порушено приписи частин другої та третьої статті 22 Конституції України та частини 1 статті 58 статті 21 та 24 Конституції України.

Таким чином, оскільки позивач звернулася до відповідача саме з приводу перерахунку вже призначеної пенсії, то будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної їй пенсії державного службовця з 16 лютого 2016 року, що в межах строку позовної давності, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі. Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є протиправною.

Відповідно до ст.94 КАС України, пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з бюджетних асигнувань Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь позивача ОСОБА_1 понесені нею і документально підтвердженні (а.с.17-19) судові витрати у виді правової допомоги у розмірі 1700 грн.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки являється інвалідом ІІ групи (.с.7), тому судовий збір компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі ст.19, ст.22, ст.58 Конституції України, ст.37, 37-1 ЗУ "Про державну службу", Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.72, ст.90, ст.94, ст.104, ст.105. ст.106 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати відмову Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 29 липня 2016 року у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії протиправною.

Зобов'язати Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, у зв'язку з підвищеенням заробітної плати державного службовця, на підставі ст.37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII і Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії та згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області №269 від 07 липня 2016 року, починаючи з 16 лютого 2016 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з бюджетних асигнувань Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 1700 (одну тисячу сімсот ) грн. витрат на правову допомогу.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук