Справа № 826/19057/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 серпня 2016 року 12:23 № 826/19057/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом підприємства із 100% іноземними інвестиціями «Сандвік» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося підприємство із 100% іноземними інвестиціями «Сандвік» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та Адвокатським об'єднанням "Юридична фірма "Василь Кисіль та Партнери", ПП ОСОБА_6, ФО СПД ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ОСОБА_9 ФОП, ОСОБА_15, Підприємством із 100% іноземними інвестиціями "ААЗ Трейдінг Ко".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.06.2016 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Насправляючи дану адміністративну справу на новий розгляд ВАС України зазначив, що під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в ухвалі від 15.06.2016 року, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам.

В ході нового судового розгляду представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В наданих суду додаткових письмових поясненнях представник позивача зазначив, що позивач правомірно відніс до складу витрат витрати на придбання послуг у Адвокатського об'єднання "Юридична фірма "Василь Кисіль та Партнери", ПП ОСОБА_6, ФО СПД ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8, ОСОБА_9 ФОП, ОСОБА_15, Підприємства із 100% іноземними інвестиціями "ААЗ Трейдінг Ко".

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав правомірності прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, свідка, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі направлень від 17.10.2014 року №2828/22-03, №2833/22-03, №2833/22-03, №2831/22-03, №2830/22-03, №2829/22-03, згідно пунктом 75.1 статті 75, статті 77. пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України проведена документальна планова виїзна перевірка Підприємства із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" щодо дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року, за результатом якої складено акт перевірки від 06 листопада 2014 року № 1612/22-03/30058678.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- пункту 138.2, пункту 138.4., пункту 138.8., підпункту 138.10.3. пункту 138.10. статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток в 64958,00 грн. в т.ч. по періодам: рік 2013 - 64958 грн.;

- пункту 198.2., пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.6, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на додану вартість в загальній сумі 105713,00 грн., в тому числі: по періодам: за січень 2013 року в сумі 8438 грн.; за лютий 2013 року в сумі 12725 грн.; за березень 2013 року в сумі 24032 грн.; за квітень 2013 року в сумі 7143 грн.; за травень 2013 року в сумі 16782 грн.; за червень 2013 року в сумі 10137 грн.; за липень 2013 року в сумі 4294 грн.; за серпень 2013 року в сумі 4507 грн.; за вересень 2013 року в сумі 2608 грн.; за жовтень 2013 року в сумі 3985 грн.; за грудень 2013 року в сумі 11062 грн.

На підставі висновків акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 21.11.2014 року №, яким Підприємству із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на суму 97437,00 грн., в тому числі: за основним платежем - 64958,00 грн., за штрафними санкціями - 32479,00 грн.

Крім того, податковим повідомленням - рішенням Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві від 21.11.2014 року № Підприємству із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 158569,50 грн., в тому числі: за основним платежем - 105713,00 грн., за штрафними санкціями - 52856,50 грн.

Незгода позивача з даними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2012 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та ПП "Дарт-Південь" у письмовій формі укладений Договір на організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом №1201-А. Згідно цього договору ПП "Дарт-Південь" виконує організацію з перевезення вантажу автомобільним транспортом підприємствами-перевізниками, а саме організовує перевезення габаритного товару, який продає департамент "Руди і Будівництво", зі складу підприємства (адреса складу м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 14) до складів підприємств-покупців, таких як ТОВ "Вирівський кар'єр", ПАТ "АрселорМіталл Кривий Ріг", оскільки це визначено в умовах договорів з продажу товару; також організовує перевезення між складами позивача.

На підтвердження вищезазначеної операції позивачем надано копії актів здачі - прийняття робіт, товарно-транспортних накладних, видаткових та податкових накладних. Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

09.08.2006 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та підприємством із 100% іноземним капіталом "ААЗ Трейдінг Ко" укладено Договір №2641, згідно умов якого ПІК "ААЗ Трейдінг Ко" надає послуги перевезення, а саме робить доставку товару маленького за розмірами, з (держаки, токарні пластини, тощо), який продає департамент "Інструменти" та доставку пакетів з документами, аналогічно за процедурою надання послуг УДППШ "Укрпоштою", оскільки як і "Укрпошта" є суб'єктом господарювання, що внесений до реєстру операторів поштового зв'язку.

Позивачем надані копії актів виконаних робіт із номенклатурою автотранспортні послуги та відповідні податкові накладні. Оплата послуг здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

15.04.2013 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_11 був укладений Договір про виконання робіт. Згідно цього договору ФОП ОСОБА_11 виконує перевезення вантажу автомобільним транспортом, а саме робить доставку габаритного товару, який продає департамент "Руди і Будівництво", зі складу підприємства (адреса складу м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 14) до складів підприємств-покупців, таких як ПАТ "Південний гірничо-збагачувальних комбінат", ПАТ "АрселорМіталл Кривий Ріг", оскільки це зазначено в умовах договорів з продажу товару.

На підтвердження вищезазначеної операції позивачем надано копії актів здачі - прийняття робіт, товарно-транспортних накладних, видаткових та податкових накладних.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

12.06.2013 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 укладено Договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № б/н, згідно умов якого ФОП ОСОБА_9 надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, а саме робить доставку габаритного товару, який продає департамент "Руди і Будівництво", зі складу підприємства (адреса складу м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 14) до складів підприємств-покупців, таких як ПАТ "Південний гірничо-збагачувальних комбінат", ПАТ "АрселорМіталл Кривий Ріг", оскільки це зазначено в умовах договорів з продажу товару.

На підтвердження вищезазначеної операції позивачем надано копії актів здачі - прийняття робіт, товарно-транспортних накладних, видаткових та податкових накладних.

Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

15.06.2010 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 укладений Договір про виконання робіт № 150810. Згідно цього договору ФОП ОСОБА_7 виконує доставку листів, документів, бандеролей по місту Києву Покупцям підприємства, здійснює розсилку рекламних матеріалів Покупцям; також ФОП ОСОБА_7 отримує у Постачальників документи та товар для підприємства (папір, канц. товари, тощо).

На підтвердження вищезазначеної операції позивачем надано копії актів здачі - прийняття робіт. Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

22.05.2012 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та Адвокатським об'єднанням "Юридична Фірма "Василь Кісіль та Партнери" укладений Договір про юридичні послуги №841-12. Згідно цього договору підприємство отримує консультації, роз'яснення з питань чинного законодавства України, які виникають в процесі ведення підприємством господарської діяльності (трудові взаємовідносини з працівниками, з питань антикорупційного права при взаємовідносинах з контрагентами, з питань податкового законодавства тощо) включаючи представництво підприємства у судах (в тому числі стосовно оскаржень податкових повідомлень - рішень.

На підтвердження вищезазначеної операції позивачем надано копії актів здачі - прийняття робіт, податкові накладні із номенклатурою - юридичні послуги. Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

31.10.2012 року між підприємством із 100% іноземними інвестиціями "Сандвік" та фізичною особою підприємцем ОСОБА_13 (код КВЕД 78.10 діяльність агентств з працевлаштування) укладений Договір про послуги з підбору та забезпечення персоналом №31/10. Згідно цього договору підприємство надало Заявку про підбір персоналу (інженера з продажу бурового обладнання) з зазначенням кваліфікаційний вимог до працівника.

На підтвердження надання послуг надано копію наказу № 2204-К від 22 квітня 2013 року про прийняття на роботу ОСОБА_14 (оклад 10000 грн.), та акт наданих послуг від 22 квітня 2013 року. Розрахунки між сторонами здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

В розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу норми п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Крім того, зокрема, форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом державної податкової служби (п. 201.2 ст. 201 ПК України), а саме - Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 року № 10 «Про затвердження Форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 січня 2014 року за № 185/24962 (набрав чинності 01.03.2014 року та діяв до 01.12.2014 року, тобто був чинний на момент виписки спірних податкових накладних).

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку на додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Разом з тим, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (надалі - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(надалі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону №996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону №996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14.01.2015 року К/9991/72258/12, від 21.10.2014 року № К/800/6170/14 та від 26.08.2014 року № К/800/6501/14, «податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок довести обставини, що слугували підставою для прийняття оспорюваного акта індивідуальної дії, покладається на податкову інспекцією як на суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, дане правило не виключає обов'язку платника довести обґрунтованість сформованих ним податкового кредиту по операціям з придбання товарів (робіт, послуг)» та «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податків.».

Оцінивши вказані докази за правилами статті 86 КАС України, суд приходить до висновку про те, що зазначені первинні документи підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

За результатами дослідження вище перелічених первинних та інших документів суд дійшов висновку, що вони оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Також з наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами позивача на придбання товарно-матеріальних цінностей та здійсненням ним господарської діяльності.

Зокрема, з урахуванням висновків ухвали ВАС України від 15.06.2016 року суд зазначає, що зазначаючи про те, що матеріали справи не містять кінцевого результату надання юридичних послуг та фактичного використання таких послуг у господарській діяльності, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою наявну у матеріалах справи постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2012 року по справі №2а-7303/12/2670 (том 1, а.с. 90) про оскарження податкового повідомлення-рішення. За своїм економіко-юридичним змістом юридична послуга, являє собою діяльність, результати якої можуть і не мати матеріального виразу, однак надання таких послуг безумовно впливає на господарську діяльність платника податків.

Крім того, суд звертає увагу, що висновки податкового органу, що оскільки у структурному підрозділі позивача «Адміністрація» передбачена одна штатна одиниця юриста, то в операції з придбання послуг зовнішніх юристів (консультантів) відсутня мета та суть, є необґрунтованими, оскільки Адвокатське об'єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» надавало позивачу такі юридичні послуги, які потребують знань у сфері антикорупційного, трудового права, судової практики і можуть надаватись спеціалізованими юристами.

Суд також враховує, що позивач вільний у виборі на власний розсуд придбавати юридичні послуги у юристів (консультантів).

Крім того, необхідним є врахування висновків ВАС України, викладених в ухвалі від 15.06.2016 року, відповідно до яких, наявність у штаті позивача юриста та менеджера з персоналу не може свідчити про безпідставне залучення інших спеціалістів для виконання функцій, що покладені на штатних працівників, та не вказує про відсутність у позивача ділової мети при оплаті вказаних послуг, адже за звичаями ділового обороту, виконання певних послуг може потребувати спеціальних знань, які відсутні у осіб, з якими підприємство уклало трудовий договір.

Зважаючи, що позивач для забезпечення господарської діяльності підприємства використовував консультаційні послуги з підбору персоналу, які надавались агентом з працевлаштування СПД ПП ОСОБА_6, що підтверджується відповідними документами, позивач правомірно відніс витрати на вказані послуги до валових витрат. При цьому, судом також враховується факт того, що згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва платника єдиного податку СПД ПП ОСОБА_6 видом її господарської діяльності є 78.10-діяльність агентів з працевлаштування.

Згідно висновків ухвали ВАС України від 15.06.2016 року, відсутність лише примірників рекламних матеріалів, доказів їх розсилки покупцям не свідчить про ненадання кур'єрських послуг вказаних суб'єктом господарювання.

Водночас, матеріали справи містять докази отримання та доставляння СПД ОСОБА_7 конкретної поштової кореспонденції.

При цьому, доводи податкового органу в акті перевірки стосовно необхідності підтвердження ТТН та дорожніми листами автомобіля є безпідставними, оскільки вказані послуги ФО СПД ОСОБА_7 не полягали у перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Додатково суд враховує також те, що відсутність транспортних документів на підтвердження здійснення послуг ІК "ААЗ Трейдінг Ко" обумовлена тим, що вказаний суб'єкт внесений до реєстру операторів поштового зв'язку.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак, відповідач в ході судового розгляду даної справи будь-які достовірні відомості з документальним підтвердженням про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб позивача та його контрагентів безпосередньо відповідальних за укладення і виконання спірних правочинів, у скоєнні злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, до суду не подав.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведення позивачем дотримання ним законодавчих вимог щодо документального підтвердження сум витрат, віднесених до складу податкового кредиту за перевіряємий період, та, як наслідок, про протиправність оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 86 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підприємства із 100% іноземними інвестиціями «Сандвік» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги підприємства із 100% іноземними інвестиціями «Сандвік» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві № та № від 21.11.2014 року.

Присудити на користь підприємства із 100% іноземними інвестиціями «Сандвік» (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 27, ) документально підтверджені судові витрати в розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ).

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов