Справа № 2-а-8386/09/1570
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2011 р.Справа № 2-а-8386/09/1570

Категорія:3.4Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Коваля М. П. та Семенюка Г.В.

при секретарі Абилгазиновій К.С.

за участю позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та його перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Державного комітету України у справах у справах національностей та міграції, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 міграційної служби в Одеській області про визнання рішення про відмову в наданні статусу біженця нечинним та зобовязання надати статус біженця в Україні, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного комітету України у справах у справах національностей та міграції, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 міграційної служби в Одеській області про визнання рішення Державного комітету України у справах національностей та релігії від 28 квітня 2009 року №248-09, яким йому відмовлено в наданні статусу біженця в Україні нечинним з моменту його прийняття та зобовязання надати статус біженця в Україні.

В обґрунтування позову зазначалося, що будучи громадянином ОСОБА_5 внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками політичні переконання був вимушений залишити свою країну. В пошуках притулку у серпні 2008 року звернувся до ОСОБА_4 з заявою про надання статусу біженця в Україні, посилаючись на те що, через участь у діяльності опозиційної гвінейської партії КРО почав відчувати переслідування з боку влади, був заарештований за участь в політичному мітингу. Однак 07.05.2009 року позивач отримав повідомлення про відмову у наданні статусу біженця. Вважаючи рішення необгрунтованим та незаконним ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив визнати його нечинним з моменту прийняття та зобов'язати відповідача надати статус біженця в Україні, оскільки воно прийнято у порушення статті 1 Закону України «Про біженців», так як переслідування представників опозиційних партій у ОСОБА_5 підтверджуються висновками міжнародних організацій.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного комітету України у справах у справах національностей та міграції, за участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 міграційної служби в Одеській області про визнання рішення про відмову в наданні статусу біженця нечинним та зобовязання надати статус біженця в Україні - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права , що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Позивач вказує на порушення ст.1 Закону України «Про біженців», ст. 3,6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, 1950 року, ст. 1,33 Конвенції про статус біженців 1951 року. Також апелянт вважає, що судом при постановленні рішення порушено норми КАС п.8 ч.3 ст.2, ч.2 ст.71. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом вірно встановлено, що 07.08.2009 року громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 з заявою про надання йому статусу біженця та проведено інтерв'ю (а.с.22-23).

02.09.2008 року у зв'язку з тим, що у заяві викладені обставини, які не виключають можливість вважати обґрунтованими побоювання стати жертвою переслідування за політичні переконання начальником ОСОБА_4 у відповідності до абзацу 3 статті 12 Закону України «Про біженців»прийняте рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с. 52-54).

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про біженців» відповідно до статті 1 якого біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок цілком обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Особа, яка шукає статусу біженця має довести, що його подальше перебування у країні походження або повернення до неї реально загрожує його життю та свободі і така ситуація склалася внаслідок його переслідування за ознакою раси, віросповідання, національності, громадянства, належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

У заяві та інтерв'ю Позивач вказав, що він був представником опозиційної партії RPG (Repoblique Progre de Guinee), займав посаду пропагандиста. Через опозиційні політичні погляди, почав відчувати переслідування зі сторони державної влади, що підтверджується арештом після політичного мітингу, в якому він брав участь 22.01.2007 року, та його було направлено за грати майже на рік. Після внесення матір'ю викупу позивач був випущений та йому організовано виїзд з країни. Таким чином 03.04.2008 року він нелегально на морському судні, яке йшло до України, вийшов з гвінейського порту та 12.05. 2008 року опинився в Одесі (а.с. 22-24. 44-49).

13.02.2009 року за результатами розгляду особової справи заявника ОСОБА_4 дійшло до висновку, що громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_2 не підпадає під критерії визначення «біженця»у відповідності статті 1 Закону України «Про біженців».

Вказане рішення ОСОБА_4 обґрунтувало тим, що інформація, яку позивач зазначив у заяві та в ході інтерв'ю, під час проведення перевірки свого підтвердження не знайшла, а тому ОСОБА_4 вважало, що справжньою метою звернення було спроба легалізуватись на території України.

Так ОСОБА_4 з офіційного сайту в мережі Інтернет було встановлено, що партія RPG має назву не Repoblique Progre de Guinee, як зазначив заявник, а Rally of the Guinean People (англійський варіант), Rassemblement du Peuple Guineen (французьский варіант). Крім того, осіб, яких назвав заявник як керівників партії, взагалі не існує. ОСОБА_4 встановлено, що після проведення мітингів 2007 року, опозиційні сили та правлячий режим почали проводити переговори і знайшли компроміс, що також спростовує посилання на переслідування.

Крім того, в заяві про надання статусу біженця позивач зазначив, що перебував під арештом один рік і два місяця, тоді як в протоколі співбесіди зазначив, що в тюрмі провив 2 місяця (а.с. 22-23, 44-49).

Жодного документу на підтвердження обставин, які викладені у заяві та під час співбесіди позивачем ні до ОСОБА_4 ні до суду позивачем не надано.

Таким чином заява, яку подав ОСОБА_1 ОСОБА_2 до органів міграції є логічно непослідовною, неправдоподібною та не викликає довіри, а дійсною причиною виїзду позивача із країни походження є економічна міграція

Рішенням Комітету №248-09 від 28.04.2009 року з посиланням на статті 3, абзац 5 статті 10 Закону України «Про біженців»висновок ОСОБА_4 підтримано, у наданні статусу біженця в Україні громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_1 ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 19).

07.05.2009 року позивач отримав повідомлення про відмову у наданні статусу біженця (а.с. 16, 17).

З урахуванням встановлених фактів, суд першої інстанції обґрунтовано та вірно прийшов до висновку, що при розгляді заяви ОСОБА_1 ОСОБА_2 про надання йому статусу біженця в Україні відповідачем та третьою особою здійснені усі дії, передбачені законодавством про біженців, для встановлення інформації про заявника та обставин, які стали підставою для звернення із заявою про набуття статусу біженця. При цьому Комітет та ОСОБА_4 діяли в межах Закону України "Про біженців", прийняли рішення відповідно до повноважень, визначених статтями 6, 7 цього Закону та інших його норм, які передбачають виконання зазначеними органами своїх повноважень, з якою це повноваження надано та з дотриманням процедури прийняття рішень, встановленої Законом.

Посилання апелянта на порушення ст. 3,6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, 1950 року, ст. 1,33 Конвенції про статус біженців 1951 року необґрунтовані та сумнівні тому, що реальної загрози життю позивача у його країні походження не існує і тому ці посилання не приймаються судом апеляційної інстанції при розгляді справи до уваги.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196, 198, 200, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.01.2011р.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Коваль М.П.

суддя Семенюк Г.П.