Справа № 805/1811/16-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 р. Справа № 805/1811/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Аляб'єва І.Г., суддів: Куденкова К.О., Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування вимоги та рішень,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Інспекція), Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Головне управління ДФС), Державної фіскальної служби України (далі - ДФС - України) у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 21 березня 2016 року № Ф-1333-23 у розмірі 20 770,85 гривень;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС про результати розгляду первинної скарги від 18 квітня 2016 року № 1982/10/05/-99-10-01-12-1;

- визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 09 червня 2016 року № 6164/х/99/-99-11-02-02-25.

Обґрунтував свої вимоги тим, що він є пенсіонером за віком, отримує пенсію та займається підприємницькою діяльністю, а відтак, має право на звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Проти задоволення позову Інспекція заперечила, зазначивши, що оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років та йому не виповнилося 60 років позивач не є пенсіонером за віком у розумінні статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Просили відмовити у задоволенні позову.

Від Головного управління ДФС та ДФС України також надійшли письмові заперечення. В обгрунутування заперечень вказали, що рішення, які прийняті за результатами розгляду скарг позивача не створює для нього будь-яких правових наслідків, а відтак не підлягають задоволенню. Крім того, зазначили, що пенсія за віком та пенсія за вислугою років є різними видами пенсій, тому підстави для звільнення позивача від сплати єдиного внеску відсутні. Просили суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник Інспекції у судове засідання також не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники Головного управління ДФС та ДФС України у судове засідання також не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін відповідно до положень частини шостої статті 128 КАС України на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у якості фізичної особи - підприємця 15 жовтня 2007 року Державним реєстратором Красноармійської міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що видано свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_1, перебуває на обліку в Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, є пенсіонером, про що свідчить посвідчення НОМЕР_2.

При цьому, ОСОБА_1 з 12 серпня 2002 року є пенсіонером за вислугою років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

21 березня 2016 року Інспекцією винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф 1333-23, якою визначені зобов'язання ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску у розмірі 20 600,85 гривень та штрафної санкції у розмірі 170,00 гривень.

Не погодившись із зазначеною вимогою, позивач звернувся із скаргами від 28 березня 2016 року та від 12 травня 2016 року до Головного управління ДФС та ДФС України, відповідно.

За результатами розгляду зазначених скарг, Головним управлінням ДФС та ДФС України прийняті рішення від 18 квітня 2016 року № 1982/10/05/-99-10-01-12-1 та від 09 червня 2016 року № 6164/х/99/-99-11-02-02-25, відповідно.

Зазначеними рішеннями, скарги позивача залишені без задоволення, а спірна вимога - без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на таке.

Законом України від 05 листопада 2011 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», зокрема статтею 2 Закону визначено, що за цим законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; соціальні пенсії.

Відповідно до преамбули Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 -VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною четвертою статті 4 вказаного Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведену норму, суд виходить з її буквального змісту, оскільки наведене регулювання не має очевидної алогічності, суперечності, двозначності.

Таким чином, право не сплачувати єдиний внесок поширюється лише на осіб, прямо перерахованих в аналізованій нормі ? пенсіонерів за віком або інвалідів, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Це право не поширюється на пенсіонерів за вислугою років, в тому числі, на тих які досягли пенсійного віку для пенсії за віком.

Пенсія за віком є одним із видів пенсійного страхування, і здійснюється за рахунок коштів, що надходять від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до відповідних страхових фондів, які не зараховуються до Державного бюджету України. Саме з цих фондів покриваються витрати на медичні профілактично-реабілітаційні заходи, допомогу на поховання пенсіонерів за віком тощо.

За приписами статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

На відміну від пенсій за віком, правила призначення пенсій за вислугу років регламентується Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 2262).

Статтею 1 Закону № 2262 визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 8 Закону № 2262 передбачено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За змістом статті 7 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

За правилами статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, зазначеним Законом фактично визнається той факт, що пенсії передбачені Законом України № 1058 та Законом № 2262 є різними державними пенсіями.

Різниця при цьому обумовлюється юридичними та фактичними підставами призначення цих видів пенсій та джерелами фінансування.

Так, позивач вважає, що отримує пенсію за віком. Проте, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, пенсійного посвідчення,виписки з наказу від 05 серпня 2002 року № 167 л/с підставою звільнення позивача визначений пункт 65 «а» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» (за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання;).

Згідно з положеннями Закону № 2262 особам, визначеним у цьому Законі встановлюються наступні види пенсійного забезпечення: довічна пенсія за вислугу років; по інвалідності; пенсія в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 12 Закону № 1058 право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з статтею 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільненні мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугою років по лінії Міністерства внутрішніх справ на підставі Закону № 2262. Цей факт встановлений судовим рішенням у справі № 805/2991/14 від 29 травня 2014 року.

Відповідно до статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд звертає увагу позивача на те, що слід розмежовувати вид пенсії за вислугою років та підстави її призначення від пенсії за віком, передбаченою Законом № Законом України від 05 листопада 2011 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом № 1058.

Оскільки судом встановлено, що спірна вимога є законною, а позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасувати рішень Головного управління ДФС про результати розгляду первинної скарги від 18 квітня 2016 року № 1982/10/05/-99-10-01-12-1 та ДФС України про результати розгляду скарги від 09 червня 2016 року № 6164/х/99/-99-11-02-02-25 є похідними, то у їх задоволені слід також відмовити.

Ураховуючи вищенаведене, суд, на підставі аналізу зазначених норм права дійшов висновку, що фізичні особи - підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 94, 158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративний позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Аляб'єв І.Г.

Судді Куденков К.О.

Бабаш Г.П.