Справа № 2-а-4528/11/1512
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 р.Справа № 2-а-4528/11/1512

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Луняченко Валеріан Олександрович

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та стягнення недоотриманих сум одноразової грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання неправомірними дій та стягнення щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення з 26.03.2004 р. по день винесення судового рішення. Одночасно позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що він, являючись постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом 2-ї групи, дізнався про порушення свого права лише у червні 2011 року. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач вважає, що має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, однак протягом 2004-2010 років, зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у значно меншому розмірі.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради за 2004-2010 роки у відмові в перерахунку та виплаті компенсації на оздоровлення, як евакуйованому, в розмірі меншому ніж це встановлено ст.ст.48,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради провести перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2010 роки в порядку ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не прийнято до уваги положення ст. ст. 62 та 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч. 2 ст. 4 і ст. 51 Бюджетного кодексу України, а також зміст постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 року №836 щодо розміру виплати одноразової грошової допомоги на оздоровлення. Крім того, судом не застосовано наслідки пропущення строку звернення до суду, передбаченні ст.ст.99,100 КАС України. На підставі викладеного, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскарженого судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії (2-ї групи інвалідності), що підтверджується відповідним посвідченням.

У 2004-2010 роках Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради позивачу виплачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними Постановою КМУ від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

У червні 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок допомоги на оздоровлення за 2004-2010 роки на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, листом від 05.07.2011 року за №663-Д, відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в такому перерахунку.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що положення ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є пріоритетними перед постановами Кабінету Міністрів України.

Проте, із задоволенням судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 за період 2004 2009 років погодитись не можна.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із даним позовом про перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2004-2009 роки лише у червні 2011 року, тобто з порушенням встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України процесуального строку.

На підставі наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд приходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити допомогу на оздоровлення за 2004-2009 роки із залишенням цих вимог без розгляду.

В той же час, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про перерахунок та виплату вказаної допомоги за 2010 рік є правильним.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України від 28.12.2007 року №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до яких щорічна допомога на оздоровлення виплачується постраждалим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що стосуються виплат, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Із врахуванням викладеного, позивач, як постраждалий від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, з травня 2008 року має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, передбаченому ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції до 28.12.2007 року).

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачем виплачено позивачу щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії за 2010 рік після винесення Конституційним Судом України рішення №10-рп/2008 від 22.05.2008 року про визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), змін, внесених пп.11 п.28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Виходячи з вищенаведеного відповідач при виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2010 році в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»), діяв неправомірно та з порушенням норм чинного на момент виплати допомоги на оздоровлення законодавства.

Отже, з врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання останнього провести нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі, встановленому ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильним та обґрунтованим.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання останнього провести нарахування та виплату позивачу допомоги на оздоровлення за 2010 рік правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає постанову міського суду у вказаній частині без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,203,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року в частині визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання останнього провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2004-2009 роки - скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній частині - залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Золотніков О.С.

ОСОБА_2