Справа № 815/2688/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2688/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4772/0-2241/6-16; визнання протиправною відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4771/0-2242/6-16; визнання протиправною бездіяльності; зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4772/0-2241/6-16; визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4771/0-2242/6-16; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в незабезпечені права ОСОБА_1 бути присутньою під час розгляду її клопотань від 20.04.2016р., та від 21.04.2016р.; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.04.2016р., та від 21.04.2016р. з урахуванням вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області забезпечити право ОСОБА_1 в особистій участі під час розгляду клопотань від 20.04.2016р., та 21.04.2016р., шляхом її завчасного повідомлення про час, місце, та дату відповідного розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у встановлений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України строк, ОСОБА_1 не отримала, прийнятого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області рішення за результатами розгляду її клопотань. Також, на прохання позивача щодо забезпечення її особистої участі під час розгляду її клопотань, відповідачем не було вчинено жодних дій щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час, та місце розгляду її клопотань. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Згідно інформації з державного земельного кадастру щодо правового статусу земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, дана земельна ділянка (масив) відноситься до категорії земель запасу. Означена земельна ділянка за своїм паровим статусом не відноситься до земель водного фонду. До того ж, за інформацією Відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районні Одеської області земельна ділянка сформована в результаті інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Білгород-Дністровського районну Одеської області. Також, відповідно до інформації Державного земельного кадастру, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, відноситься до земель запасу. Згідно з Листом Відділу Держгеокадастру в Овідіопольському район Одеської області від 25.03.2016р. №31-1520-0.12-2877/2-16 вказана земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, яка не передана у власність чи користування, та сформована і внесена до державного земельного кадастру на підставі документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 06.07.2016р. вхід.№17710/16), наголошуючи, зокрема, що Закон України «Про звернення громадян» - це спеціальний Закон, який регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а тому його норми не розповсюджуються на розгляд клопотань стосовно надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України, оскільки нею не передбачено право громадян бути присутніми при розгляді відповідних клопотань. Крім того, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, вже сформована загальною площею 12,5993га, з цільовим призначенням землі запасу на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населених пунктів), та розташована поблизу водного об'єкту - Дністровського лиману, прибережна захисна смуга якого не встановлена, а тому надання вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність не передбачено приписами чинного законодавства. Також, відповідач зазначає, що земельна ділянка площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), з метою відведення котрої у приватну власність для ведення садівництва позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням від 21.04.2016р., на виконання доручення Держземагенства України, передбачена для забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважного представника позивача - ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання (вхід.№22583/16 від 30.08.2016р.) про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових письмових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивач - ОСОБА_1 звернулась до Головного управлення Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням від 20.04.2016р., у якому виклала прохання розглянути питання щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки, площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту, ділянка №3), із наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

21.04.2016р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управлення Держгеокадастру в Одеській області з Додатком до клопотання від 20.04.2016р. зареєстровано за вх.№Ко-4670/0/5-16 від 20.04.2016р., у якому, відповідно до вимог ст.ст.18,19 Закону України «Про звернення громадян», виклала прохання щодо забезпечення особистої участі при його розгляді, та прийнятті відповідного рішення.

Судом з'ясовано, що до клопотання від 20.04.2016р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту, ділянка №3), позивачем - ОСОБА_1 додано копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду, графічні матеріали місця розташування бажаної земельної ділянки, інформацію з Державного земельного кадастру про правовий статус земельної ділянки (масиву) кадастровий номер НОМЕР_1, та інформацію, що означену земельну ділянку не включено до переліку земельних ділянок, право оренди на яку виставлено на земельні торги

За результатами розгляду вищеозначеного клопотання від 20.04.2016р., з додатком від 21.04.2016р., Головним управленням Держгеокадастру в Одеській області на адресу ОСОБА_1 надіслано Лист «Про розгляд клопотань» від 23.05.2016р. №КО-4772/0-2241/6-16, за підписом першого заступника начальника Головного управління Савченко М.Ю., яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управлення Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням від 21.04.2016р., у якому просила розглянути питання щодо передачі безоплатно у власність земельної ділянки, площею 0,12га для ведення садівництва за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), із наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У вказаному клопотанні від 21.04.2016р. також зазначено про його розгляд у визначений ч.7 ст.118 Земельного кодексу України строк та у встановленому порядку. Крім того, відповідно до вимог ст.ст.18,19 Закону України «Про звернення громадян», заявником було викладено прохання щодо забезпечення її особистої участі при розгляді клопотання, та прийнятті відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що до клопотання від 21.04.2016р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,12га для ведення садівництва за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), позивачем - ОСОБА_1 додано копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду, графічні матеріали місця розташування бажаної земельної ділянки, інформацію з Державного земельного кадастру про правовий статус земельної ділянки (масиву) кадастровий номер НОМЕР_2, та інформацію, що означену земельну ділянку не включено до переліку земельних ділянок, право оренди на яку виставлено на земельні торги.

За наслідками розгляду вищевказаного клопотання від 21.04.2016р., Головним управленням Держгеокадастру в Одеській області на адресу ОСОБА_1 був надісланий Лист «Про розгляд клопотань» від 23.05.2016р. №КО-4771/0-2242/6-16, за підписом першого заступника начальника Головного управління Савченко М.Ю., яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Не погодившись з вищеозначеними Листами Головного управлення Держгеокадастру в Одеській області від 23.05.2016р. №КО-4772/0-2241/6-16, та від 23.05.2016р. №КО-4771/0-2242/6-16, позивач - ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4772/0-2241/6-16; визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4771/0-2242/6-16; визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в незабезпечені права ОСОБА_1 бути присутньою під час розгляду її клопотань від 20.04.2016р., та від 21.04.2016р.; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.04.2016р., та від 21.04.2016р. з урахуванням вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області забезпечити право ОСОБА_1 в особистій участі під час розгляду клопотань від 20.04.2016р., та 21.04.2016р., шляхом її завчасного повідомлення про час, місце, та дату відповідного розгляду, підлягають частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та підтверджується наявними у матеріалах справи відповідними письмовими доказами, підставою для відмови у наданні позивачу - ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту, ділянка №3) відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області у Листі «Про розгляд клопотань» від 23.05.2016р. №КО-4772/0-2241/6-16, зазначено, що вказана земельна ділянка розташована поблизу водного об'єкту - Дністровського лиману, прибережна захисна смуга якого не встановлена.

Також, судом з'ясовано, що підставою для відмови у наданні позивачу - ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,12га для ведення садівництва за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області у Листі «Про розгляд клопотань» від 23.05.2016р. №КО-4771/0-2242/6-16 зазначено, що означена земельна ділянка, на виконання доручення Держземагенства України, передбачена для забезпечення земельними ділянками учасників антитерористичної операції.

Відповідно до Конституції України, та ст.1 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001року №2768-III (зі змінами та доповненнями) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 33 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001року №2768-III (зі змінами та доповненнями) громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15 травня 2003року №742-IV (зі змінами та доповненнями) особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму. Члени особистого селянського господарства здійснюють діяльність на свій розсуд і ризик у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог цього Закону, законів України, інших нормативно-правових актів. Діяльність, пов'язана з веденням особистого селянського господарства, не відноситься до підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, вище окресленими законодавчими приписами встановлено підстави, порядок,та строки передачі земельної ділянки у власність громадян, а також органи, уповноважені розглядати означені питання. Зокрема, вказаними нормами передбачено, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких, визначені в статті 118 Земельного кодексу України, органи приймають одне з відповідних рішень.

З урахуванням вищенаведеного, судом також з'ясовано, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у відповідності до статті 122 Земельного кодексу України, може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Між тим, під час дослідження Листів Головного управління Держгеокадастру в Одеській області «Про розгляд клопотань» від 23.05.2016р. №КО-4772/0-2241/6-16, та від 23.05.2016р. №КО-4771/0-2242/6-16, судом не встановлено наявність будь-яких посилань на невідповідність місць розташування об'єктів вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на наявність Доручення Держземагенства України від 15.05.2014р. №252/3-14-0.13, відповідно до якого на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області сформовано земельні масиви, які можуть бути придатні для передачі військовослужбовцям Збройних Сил України, які захищають національні інтереси Держави, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а визначена Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області в Листі «Про розгляд клопотань» від 23.05.2016р. №КО-4771/0-2242/6-16 підстава для відмови, жодним законодавчим приписом, а саме Земельним кодексом України не передбачена.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що з урахуванням системного аналізу статей 116, 118 Земельного кодексу України, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки жодним чином не означає прийняття у подальшому позитивного рішення про надання її у власність, що фактично свідчить про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку. Тому у суду відсутні підстави вважати приоритетність того чи іншого заявника саме на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, судом з'ясовано, що відмовляючи у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,12га для ведення садівництва за рахунок земель запасу державної власності на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), відповідач вказав на обставину, котра жодним чином не передбачена частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Стосовно тверджень суб'єкта владних повноважень щодо знаходження земельної ділянки, площею 2,0га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту, ділянка №3) у прибережно-захисній смузі, то суд вважає за доцільне зауважити, що відповідно до ст.60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги (ч.1 ст.60); прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється (ч.2 ст.60); уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Отже, з положень наведеної норми Земельного кодексу України слідує, що ширина прибережної захисної смуги залежить від категорії водного об'єкту та визначається документацією з землеустрою.

Між тим, суб'єктом владних повноважень, на виконання вимог ч.2 ст.72 КАС України, до суду не надано жодних належних, та допустимих, у розумінні ст.70 КАС України, доказів знаходження спірної земельної ділянки чи її частини в межах прибережної захисної смуги.

Натомість, відповідно до наявного у матеріалах справи Листа Відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області «Про надання інформації» від 05.07.2016р. №31-1510-0.13-2342/2-16, за підписом в.о. начальника Відділу Веренич І.А., за даними Державного земельного кадастру, земельна ділянка державної форми власності, що розташована на території Семенівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастровий номер НОМЕР_1 належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, водоохоронну зону на земельні ділянці не встановлено.

Також, у Листі Відділу Держгеокадастру у білгород-Дністровському районі Одеської області «Про надання інформації» від 19.07.2016р. №31-1510-0.13-2611/2-16, за підписом в.о. начальника Відділу Губарєва О.В., зазначено, що земельна ділянка державної форми власності з кадастровим номером НОМЕР_1 належить до категорії земель сільськогосподарського призначення; земельна ділянка не перебуває у користуванні (власності) третіх осіб; на земельній ділянці встановлено охоронну зону навколо (вздовж) об'єкта енергетичної системи; на земельній ділянці відсутня чагарникова чи деревна рослинність; на земельній ділянці обтяження, обмеження не встановлені; щодо земельної ділянки умови, передбачені ч.2-3 ст.134 Земельного кодексу України відсутні; на земельній ділянці об'єкти нерухомого майна відсутні; місце розташування земельної ділянки відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць. Проектів землеустрою щодо впорядкування території.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо правомірності, та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4772/0-2241/6-16; визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4771/0-2242/6-16; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.04.2016р., та від 21.04.2016р. з урахуванням вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

При цьому, суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в незабезпечені права ОСОБА_1 бути присутньою під час розгляду її клопотань від 20.04.2016р., та від 21.04.2016р.; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області забезпечити право ОСОБА_1 в особистій участі під час розгляду клопотань від 20.04.2016р., та 21.04.2016р., шляхом її завчасного повідомлення про час, місце, та дату відповідного розгляду, виходячи з наступного.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996р. №393/96-ВР (зі змінами та доповненнями) визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

У свою чергу, статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Разом з цим, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 Земельного кодексу України, зокрема, пунктом 7 вказаної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність регулюються нормами Земельного кодексу України, а не нормами Закону України «Про звернення громадян», оскільки Кодекс є основним, спеціальним нормативним актом, що регулює порядок набуття права власності громадян України на земельні ділянки.

Водночас, нормами Земельного кодексу України не передбачено порядок запрошення громадянина на засідання відповідного органу під час розгляду клопотання громадянина щодо передачі земельних ділянок державної або комунальної власності у власність.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №758-0-0-08-19 від 26.12.2008р., при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному, якщо він не скасований пізніше виданим загальним актом.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Крім того, судом не встановлено підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в 30-денний строк, з дня набрання постановою законної сили, подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення, оскільки встановлення такого контролю, та як наслідок зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати звіт про його виконання є правом суду, та має бути належним чином позивачем обґрунтовано, водночас ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначено, та до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження можливого ухилення від виконання Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області судового рішення, при цьому, жодних інших підстав для застосування приписів статті 267 КАС України, суд наразі не вбачає.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4772/0-2241/6-16; визнання протиправної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4771/0-2242/6-16; визнання протиправною бездіяльності; зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4772/0-2241/6-16.

3. Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), оформленої листом від 23.05.2016р. вих.№КО-4771/0-2242/6-16.

4. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.04.2016р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, розташованій на території Семенівської сільської ради Білгород-Дністровського районну Одеської області (за межами населеного пункту), з урахуванням вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

5. Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.04.2016р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, площею 0,12га, на сформованій земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, розташованій на території Новоградівської сільської ради Овідіопольського районну Одеської області (за межами населеного пункту), з урахуванням вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.