Справа № 723/1926/16-а
Суддя: Цуренко В. А.
Дата ухвалення: 2016-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 723/1926/16-а
Провадження № 2-а/715/34/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області Цуренко В.А., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у Сторожинецькому районі Чернівецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити перерахунок і виплату довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював суддею Сторожинецького районного суду Чернівецької області з 27 січня 1993 року по 05 серпня 2015 року, тобто 22 роки та 6 місяців. В зв'язку з досягненням ним пенсійного віку 65 років та закінчення повноваження судді, 25.07.2014 року, він завчасно подав заяву про звільнення його з посади судді, однак його було звільнено з цієї посади Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 року, тобто майже через рік, і відповідно наказом Сторожинецького районного суду Чернівецької області №16-к від 05.08.2015 року, виданого після отримання судом копії постанови ВР України. Після звільнення з посади, він подав заяву до відповідача про нарахування та виплату йому довічного грошового утримання відповідно до Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, одна в цьому йому було відмовлено на тій підставі, що на день звільнення з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо призначення та виплати суддям довічного грошового утримання. Він звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування розпорядження щодо відмови в нарахуванні йому довічного грошового утримання та зобов'язання його нарахувати і виплатити таке утримання. Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.11.2015 року позовні вимоги позивача були задоволені, та зобов'язано відповідача нараховувати та виплачувати грошове утримання, починаючи з 06.08.2015 року в розмірі 70 відсотків від суддівської винагороди, що складає 13 641 грн. (70% від 19 488 гривень). Відповідачем вказана постанова була виконана.

08.06.2016 року Конституційний Суд України виніс рішення, яким визначив неконституційним редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-У 111, та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №119-УІІІ, якими розмір суддівського утримання зменшувався відповідно з 80% до 70%, а потім до 60% від суддівської винагороди, визнав їх такими, що втратили чинність. Натомість підлягає застосуванню ч.3 ст.141 Закону України» Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ, згідно з яким щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не може бути більшим 90 відсотків зарплат и судді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання. Пунктом 6 даного рішення вказано на те, що дане рішення є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

30.06.2016 року відповідач в письмовій формі повідомив про відмову в проведенні такого перерахунку та виплати, посилаючись на внесення змін до ст.37 Закону України «Про державну службу», в яку 02.03.2015 року були внесені зміни Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

В зв'язку з викладеним просить суд визнати протиправними дії управління пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі, щодо відмови у перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання за період 05.08.2015 року по 30.05.2016 року по 2 923, 20 гривень на місяць, та з 01.06.2016 року по 19 720 гривень на місяць та зобов'язати управління пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі провести перерахунок та виплату йому вказаних сум за відповідні періоди без обмеження граничного розміру.

07.09.2016 року відповідач надав заперечення, в якому просить залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України у Сторожинецькому районі Чернівецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити перерахунок та виплату довічного грошового утримання, у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду та безпідставністю позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, згідно Постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 року, на підставі п.9 ч.5 ст.126 Конституції України (254к/96-ВР) був звільнений з посади судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.11.2015 року було зобов'язано управління пенсійного фонду України у Сторожинецькому районі Чернівецької області нараховувати та виплачувати позивачу грошове утримання в розмірі 70 відсотків від грошового утримання судді: 19 488 гривень, починаючи з 06.08.2015 року.

15.06.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці в зв'язку із ухваленням рішення Конституційного Суду України, яким було визнано неконституційним редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ, та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №119-УІІІ та визнано таким, що підлягає застосуванню ч.3 ст.141 Закону України» Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ, згідно якого щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки заробітку, але не може бути більшим 90 відсотків зарплат и судді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, та надав довідку територіального управління державної судової адміністрації в Чернівецькій області.

30.06.2016 року, відповідач письмово відмовив в проведенні такого перерахунку та виплати, посилаючись на внесення змін до ст.37 Закону України « Про державну службу», в яку 02.03.2015 року були внесені зміни Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» .

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів, призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання, призначене судді у відставці та інші питання судоустрою і статусу суддів, врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року.

Так, частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом № 2453-VІ.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 зазначеного Закону незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина шоста статті 47 цього Закону).

1 січня 2012 року введено в дію статтю 129 Закону № 2453-VІ, якою по новому врегульовано питання, пов'язані із суддівською винагородою, та запроваджено поетапне збільшення посадових окладів суддів.

Частиною першою статті 129 Закону № 2453-VІ визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України", та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Розділом Х Закону № 2453-VІ визначено статус судді у відставці. Зокрема, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання (частина перша статті 138 Закону № 2453-VІ).

Відповідно до частини третьої статті 138 Закону № 2453-VІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З 1 жовтня 2011 року набрали чинності зміни до вищезазначеної статті, внесені Законом № 3668-VІ, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Частиною п'ятою цієї ж статті визначено, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, Конституційний Суд України Рішенням від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 частину третю та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 3668-VI визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Тобто, з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення відновили дію частини третя та перше, друге, третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453-VI в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 3668-VI.

Також Конституційний Суд України Рішенням від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016визнав неконституційними положення частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Тому відновили дію попередні правові норми.

У зазначених Рішеннях Конституційний Суд України вказав на те, що вказаними Законами змінено визначений Законом № 2453-VI порядок нарахування щомісячного довічного грошового утримання, внаслідок чого зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів. Залишивши незмінним зміст права на щомісячне довічне грошове утримання суддів, звужено обсяг цього права, встановивши обмежену базу для нарахування суддям щомісячного довічного грошового утримання і його максимальний розмір, та скасував право суддів на одержання щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничного розміру, чим знизив і досягнутий рівень гарантій незалежності суддів, що не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів.

Ухвалюючи зазначені Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді, як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54). Таким чином, з моменту ухвалення Рішень Конституційного Суду України підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом № 3668-VI, зокрема: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання

Зважаючи на те, що позивач має суддівський стаж 22 роки та 6 місяців він, відповідно до вимог ст.141 вказаного Закону, повинен отримувати 84 відсотки, згідно рішення Конституційного Суду України, а відповідач повинен вчинити перерахунок утримання в межах строку звернення до суду, тобто з 18 січня 2016 року.

Окрім цього, починаючи з червня 2016 року, в зв'язку із збільшенням щомісячного грошового утримання судді, що підтверджується довідкою територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області від 12.07.2016 року №21, позивач набув права на перерахунок та виплату відповідачем з цього часу 84 відсотків від 23200 грн., що складає 19 720,00 гривень на місяць.

Таким чином, відмова управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області у відмові щодо перерахунку та виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 84 % за період з 18 січня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць) є неправомірною.

Судові витрати у відповідності зі ст.94 КАС України підлягають стягненню на користь позивача відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 18, 94, 99, 100, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцю АДРЕСА_1 щомісячного довічного грошового утримання за період з 18 липня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року по день припинення права на таку виплату, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць).

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, за період з 18 липня 2016 року по 31 травня 2016 року виходячи з суми заробітної плати в розмірі 22048,00 грн. (що становить 18520,32 грн. в місяць) та з 01.06.2016 року по день припинення права на таку виплату, виходячи з суми заробітної плати в розмірі 23200 грн. (що становить 19488,00 грн. в місяць) та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою, перерахувавши її на його особистий пенсійний рахунок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі ч.1 ст.256 КАС України допустити негайне виконання постанови.

На підставі ч.1 ст. 267 КАС України зобов'язати УПФ в Сторожинецькому районі Чернівецької області протягом місяця після набрання постановою законної сили подати суду звіт про її виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Сторожинецькому районі Чернівецької області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня, 20 копійок сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в Вінницький апеляційний адміністративний суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: