Справа № 22-а/0690/1485/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1485/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2009 року, -

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки, в якому просила стягнути з відповідачка недоплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 31930 грн. 20 коп. за період з 01.07.1999 року по 01.07.2009 року, та ст.. 37 вказаного закону в сумі 4137 грн. 60 коп. за період з 01.07.2008 року по 0.07.2009 року.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 02 вересня 2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПСЗН Олевської райдержадміністрації щодо невиплати позивачці та її неповнолітній дитині коштів у повному обсязі, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Стягнуто з УПСЗН Олевської райдержадміністрації на користь ОСОБА_1 4137 грн. 60 коп. допомоги на неї та неповнолітню дочку ОСОБА_2, які проживають на території радіоактивного забруднення та 32282 доплати особі, яка працює на території радіоактивного забруднення. Допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення з відповідача 32282 доплати особі, яка працює на території радіоактивного забруднення.

Стягнуто з відповідача на користь держави 376 грн. 82 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі УПСЗН Олевської райдержадміністрації, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати, та відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, працює заступником начальника УПСЗН Олевської райдержадміністрації, має на затриманні неповнолітню дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС /а.с. 5, 6, 9, 11, 12-13, 14/. Позивачка отримує виплати за ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 7, 8/.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, зокрема, у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30% від мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 39 вищезазначеного Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні посиленого радіологічного контролю у розмірі однієї мінімальної зарплати щомісяця.

Дія вказаних норм була зупинена на 2008 рік - Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення вищевказаного закону щодо зупинення дії ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Проте, прийшовши до висновку про неправомірність дій УПСЗН Олевської райдержадміністрації щодо нарахування виплат, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено Законом та стягуючи з відповідача недоплачені кошти за період з 01.07.1999 року по 01.07.2009 року, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Так, відповідач в запереченнях на позовну заяву наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом /а.с. 18-19/. За таких обставин, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні позову

ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів за ст. 39 вищезгаданого Закону період з 01.07.1999 року по 01.07.2008 року. Посилання суду на те, що вказані виплати є складовою частиною заробітної плати є безпідставними.

З врахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання дій відповідача неправомірними та стягнення коштів за ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.07.1999 року по 01.07.2008 року, з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні вказаних вимог.

В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності таких дій - зобов'язати провести нарахування /донарахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, не ухвалюючи при цьому рішення про визначення конкретного розміру виплат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зобов'язує відповідача донарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 кошти, передбачені ст. ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.07.2008 року по 01.07.2009 року.

Постанову про визнання дій відповідача неправомірними залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2009 року скасувати частково та ухвалити нову постанову.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області донарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.07.2008 року по 01.07.2009 року.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, поданого в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.07.1999 року по 01.07.2008 року.

Постанову в частині визнання дій відповідача неправомірними залишити без

змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді