Справа № 352/1109/16-а
Суддя: Хоминець М. М.
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 352/1109/16-а
Провадження № 2-а/352/76/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 08.08.2016 р. звернулась в суд з позовом до відповідача, у якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати призначеної їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відповідно до довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72, зобов'язати відповідача провести перерахунок призначеної їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72 у розмірі 90% та виплачувати пенсію згідно цього перерахунку з 01.12.2015 р.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона з 06.05.2010 р. перебуває на пенсії по інвалідності як державний службовець, пенсія їй призначена відповідно до загального стажу роботи, який складає 32 роки 8 місяців 20 днів, стажу роботи на державній службі, що становить 21 рік 5 місяців 11 днів, у розмірі 90% заробітної плати. 26.07.2016 р. вона звернулась із заявою до відповідача про здійснення перерахунку призначеної їй пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів згідно постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72. Відповідач відмовив їй у перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», тому, починаючи з 01.06.2015 р., раніше призначені пенсії відповідно до вказаного закону не перераховуються. Вважає, що дії відповідача є неправомірними, відмова у перерахунку пенсії прийнята у порушення Конституції та законів України, зокрема ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), оскільки необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії, і при цьому такий перерахунок пенсії має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які діяли на момент призначення пенсії.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що у задоволенні заяви позивачки про перерахунок пенсії від 26.07.2016 р. відмовлено правомірно, оскільки п.2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про державну службу», який набрав чинності 10.12.2015 р., скасовано ст.37-1 ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. Крім того, постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до ЗУ «Про державну службу». Більше того, п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» встановлено, що з 01 червня 2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу», тобто з 01.06.2015 р. пенсії з урахуванням вищезазначених законів не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача - управлінні Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області з 31.05.2006 р.; протягом періоду 31.05.2006 р. - 05.05.2010 р. отримувала пенсію по інвалідності, а з 06.05.2010 р. отримує пенсію по інвалідності, яка призначена згідно Закону України «Про державну службу».Пенсія призначена, виходячи із загального стажу роботи, який складає 32 роки 8 місяців 20 днів, стажу роботи на державній службі, що становить 21 рік 5 місяців 11 днів, у розмірі 90% заробітної плати.

26.07.2016 р. позивачка звернулась із заявою до відповідача про здійснення перерахунку призначеної їй пенсії у зв'язку зі збільшенням посадових окладів згідно постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72 (а.с.8).

Листом від 01.08.2016 р. відповідач відмовив їй у проведенні перерахунку пенсії, мотивуючи тим, що відповідно до Закону України від 02.03.2015 р. № 213-VШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», тому, починаючи з 01.06.2015 р., раніше призначені пенсії відповідно до вказаного закону не перераховуються.

У відповідності з вимогами ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

У свою чергу ст.46 Конституції України закріплено конституційне право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.

Відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХП (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачці) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця затверджений постановою КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій».

Пунктом 4 вказаної постанови (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 р. № 432-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Відповідно до п.5 зазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення пенсії) перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Такий же порядок перерахунку пенсій визначено у п.п.2 п.6 Порядку та умов визначення заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця, затверджених постановою КМУ від 19.06.2013 р. № 426.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 р., а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Згідно п.3 постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: додатками 1-37, 43-1, 43-2, 48-55 до постанови КМУ від 09.03.2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

На даний час всупереч ст.37-1 Закону № 3723-ХП КМУ не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі іЗУ «Про державну службу». Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України у мотивувальній частині свого рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 ( справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання ) констатував, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч.3 ст.22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена. Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Таким чином, скасування п.4 постанови КМУ від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» є скасуванням права на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст.22 Конституції України.

Частиною першою ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що право позивачки на перерахунок пенсії є безперечним, і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Вказані зміни законодавства поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку, а тому до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки не містять заборони на перерахунок раніше призначеної пенсії.

Між тим, пенсія позивачці була призначена ще з 06.05.2010 року, тобто до внесення змін до Закону України «Про державну службу».

Тому суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що з 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема, ЗУ «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Зміни, які відбулися уст.37 вказаного Закону стосуються тільки тих пенсій, які призначаються після набрання чинності цими змінами, і жодним чином не поширюються на розмір відсотків раніше призначених пенсій.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість першої вимоги позивачки та неправомірність дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати призначеної позивачці пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відповідно до довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72.

Друга позовна вимога про зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії державного службовця з урахуванням довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72 зі збереженням проценту нарахування пенсії станом на час призначення пенсії та виплачувати пенсію згідно цього перерахункуз 01.12.2015 р. підлягає до часткового задоволення у межах передбаченого ч.2 ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду, тобто з 08.02.2016 р.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 3, 19, 22, 46, 58 Конституції України, ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій». керуючись ст.ст. 159-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України «Про державну службу» відповідно до довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про заробітну плату від 26.07.2016 р. № 72 та виплачувати ОСОБА_1 з 08 лютого 2016 року перераховану пенсію із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2010 році в розмірі 90% заробітної плати.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча М.М.Хоминець

Постанова у повному обсязі виготовлена 08 вересня 2016 року.