Справа № 816/1604/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2016 р. м. Київ К/800/45105/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кременчуці Полтавської області до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», третя особа - ОСОБА_1, про скасування акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кременчуці Полтавської області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2013 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кременчуці Полтавської області звернулося в суд з позовом, у якому просило скасувати акт за формою Н-5 від 13 березня 2013 року розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1, та акт за формою Н-1 від 13 березня 2013 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_1

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кременчуці Полтавської області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_1 подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання вимог припису Територіального управління Держгірпромнагляду у Полтавській області від 29 грудня 2012 року комісією у складі: головного енергетика, головного інженера, голови профспілкового комітету Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», головного спеціаліста відділу організації профілактики нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань та медичного обслуговування відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у місті Кременчуці Полтавської області проведено повторне розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 25 січня 1996 року о 9-00 годині під час виконання робіт по розчищенню від снігу території Кременчуцького лікеро-горілчаного заводу, в результаті якого вона отримала тілесні ушкодження.

За результатами даного розслідування 13 березня 2013 року складено акти за формою Н-1 та Н-5, не погоджуючись з якими позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення у даній справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а також що даний спір є справою адміністративної юрисдикції.

Проте з таким висновком судів погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як убачається з матеріалів справи, оспорювані акти складено спеціальною комісією з розслідування нещасного випадку, утвореною роботодавцем (Приватним акціонерним товариством «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод»), до складу якої увійшли не лише представники органів державної влади, але й інші особи. При цьому вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала нещасний випадок на виробництві і склала відповідні акти, які не є актами індивідуальної дії та не можуть бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року (справа № 805/3980/15-а).

Згідно частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, ухвалені рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кременчуці Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2013 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кременчуці Полтавської області до Приватного акціонерного товариства «Кременчуцький лікеро-горілчаний завод», третя особа - ОСОБА_1, про скасування акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.