Справа № 2-а-777/11
Суддя: Мотрук М. І.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-777/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2011

Іллінецький районний суд Вінницької області в скаладі судді Мотрука М.І. розглянувши у відкритому судовому засіданнів в м. Іллінці в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іллінецькому районі Вінницької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до управління Пенсійного фонду України в Іллінецькому районі Вінницької області, в якому вказала, що вона є "дитиною війни", відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак розміри виплачених їй відповідачем коштів щомісячної державної соціальної допомоги за період із 01.07.2007 року по 31.12.2010 року не відповідають таким вимогам чинного законодавства України. При здійсненні виплат у вказаний період відповідач керувався відповідними нормами законів України про бюджети на відповідні роки, якими обмежувались такі виплати, однак при цьому не врахував Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року, за якими такі обмеження були визнані неконституційними.

Позивач просить суд зобовязати управління Пенсійного фонду України в Іллінецькому районі Вінницької області виплатити на її користь недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних мотивів.

Як встановлено судом, позивач має статус дитини війни, що підтверджується копією його пенсійного посвідчення. Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Згідно ст.7 цього Закону, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст.111 цього Закону, було зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 за № 6-рп/2007 року у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким було зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст.111 цього Закону. Тому право та такі виплати у 2007 році у позивача було, починаючи із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.»

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 за №10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту Закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Тому право та такі виплати у 2008 році у позивача було, починаючи із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Суд вважає, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у вказані періоди 2007- 2008 років мав право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» встановлений не розмір мінімальної пенсії, з якого обчислюється доплата особам, які мають статус «дитини війни», а конкретний розмір такої доплати, що суперечить змісту ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою встановлюється розмір такої доплати у відповідності до 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до положень ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Тому розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Крім того, згідно ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Виходячи із приписів ч.2 ст.152 Конституції України, дати ухвалення рішень Конституційним Судом України та моменту звернення позивача до суду із цим позовом, суд вважає доведеним обов'язок відповідача нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», лише за період із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Розмір мінімальної пенсії за віком на законодавчому рівні визначений лише ч. 1 ст. 28 закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. Положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 ст. 28 зазначеного закону мінімального розміру пенсії за віком.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плата та мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 по справі №1-28/2008 положення п. 41 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», щодо викладення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у новій редакції були визнані неконституційними.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року поновили свою дію з 9 липня 2007 року, а у 2008 році з 22 травня 2008 року. Таким чином, право позивача на здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком поновлено саме із цих дат.

Статтею 71 Закону України „ Про Державний бюджет України на 2009 рік Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетним програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України „Про соціальний захист дітей війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Аналогічне положення наведене в ст. 70 Закону України „Про Державний бюджет України на 2010 рік. Таким чином, нарахування та виплата у 2009-2010 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року. Тому, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у позивача протягом 2009 і по 31.12.2010 року було право на здійснення перерахунку та виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, зазначений відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати».

З положень ст.ст. 81, 84 Закону України «Про пенсійне забезпечення» випливає, що органами, які призначають пенсії, здійснюють їх перерахунок та оформлюють документи для їх виплати є органи Пенсійного фонду України.

Своєчасна невиплата позивачу щомісячного державного соціального підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є противоправною бездіяльністю відповідача і така, що суперечить Конституції України та законам України.

Крім того, що відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії не може бути підставою для невиконання Пенсійним фондом своїх зобов'язань, встановлених ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У 2009, 2010 роках дія вказаної норми закону не зупинялась, тому за цей час позивач мав право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни у повному розмірі.

Суд вважає, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у вказані періоди 2007, 2008, 2009, 2010 років мав право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" встановлений не розмір мінімальної пенсії, з якого обчислюється доплата особам, які мають статус "дитини війни", а конкретний розмір такої доплати, що суперечить змісту ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", якою встановлюється розмір такої доплати у відповідності до 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідно до положень ч.2 ст.3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Тому розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Крім того, згідно ч.1 ст.3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Виходячи із приписів ч.2 ст.152 Конституції України, дати ухвалення рішень Конституційним Судом України та моменту звернення позивача до суду із цим позовом, суд вважає доведеним обов'язок відповідача нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", лише період із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року.

Відповідно до ч.2 ст. 5, ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» обов'язки щодо нарахування, та виплати пенсій, покладаються на Пенсійний фонд України та його територіальні органи. Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Отже, Пенсійний фонд України та його територіальні органи, зокрема управління Пенсійного фонду України є відповідачами у даній категорії справ.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями щодо здійснення нарахування, виплати, перерахунку пенсій та інших виплат, перевірки наданих позивачем розрахунків, та не може встановлювати та стягувати конкретні суми соціальних виплат.

Враховуючи наведене, розглядаючи справу в порядку адміністративного судочинства, з метою захисту порушеного права позивача суд, відповідно до п.2 ч.4 ст. 105 КАС України може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень до здійснення певних дій, а в даному випадку нарахувати і виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач на підтвердження своїх вимог подав до суду довідку управління Пенсійного фонду України у Іллінецькому районі Вінницької області про розмір фактично виплаченої йому державної соціальної допомоги дитині війни, що датована 18 січня 2011 року. Саме цю дату суд визнає днем, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, тому вважає, строк позовної давності для звернення до суду ним не пропущений.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Державні соціальні гарантії, зокрема підвищення до пенсії дитині війни, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня, передбаченого ст.48 Конституції України, тому право на соціальний захист не може бути обмежено і строк позовної давності на соціальні виплати не поширюється.

Тому суд, визнає необхідним відновити порушене право позивача шляхом зобовязання його нарахувати і виплатити позивачу надбавку, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період часу із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року. При цьому перерахунок конкретних сум такої недоплаченої позивачу допомоги має бути проведений відповідачем, оскільки це не входить до компетенції адміністративного суду.

Понесені позивачем судові витрати по справі слід стягнути на його користь за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 48, 55, 152 Конституції України, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.87 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст.ст.158 - 163, 183-2 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Іллінецькому районі Вінницької області провести перерахунок належних ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виплат, згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недоплачену суму щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, за періоди із 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та із 22 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачені нею 3 грн. 40 коп. судового збору за рахунок Державного бюджету України.

Копії цієї постанови невідкладно направити сторонам.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами до апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: