Справа № 266/258/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року справа №266/258/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд, у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ястребової Л.В.,

суддів Ляшенко Д.В., Компанієць І.Д.,

секретар -Терзі Д.А.,

за участі позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2016 р. у справі № 266/258/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполяпро визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області (надалі - відповідач), з урахуванням уточнених позовних вимог, про визнання неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполя щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року та з 01.01.1991 року по 30.04.1995 року в районах Крайньої Півночі на пільгових умовах, зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області провести перерахунок пенсії за зарахувати до стажу роботи період з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року та з 01.01.1991 року по 30.04.1995 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме, зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат з 16.10.2015 року, визнання неправомірною відмову УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області у обчисленні коефіцієнта по заробітній платі за період з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року з використанням районного коефіцієнту та надбавок та зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії та обчислити коефіцієнт по заробітній платі за період з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року з використанням районного коефіцієнту та надбавок з 16.10.2015 року (а.с. 46-47).

Постановою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у позові відмовлено за всіма вимогами.

Позивач, вважаючи постанову суду першої інстанції незаконною, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідачем позивачу невірно нарахований коефіцієнт по стажу та коефіцієнт по заробітній платі, а також неправомірно не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року та з 01.01.1991 року по 30.04.1995 року в районі Крайньої Півночі, оскільки зазначений період роботи позивача підтверджується записами у трудовій книжці, чим, на думку апелянта, порушено вимоги Закону № 1058-IV, яким встановлено альтернативний характер підтвердження пільгового стажу, а саме, або трудовою книжкою, або довідками, або трудовим договором. На думку апелянта, судом першої інстанції неправомірно зазначено, що позивачем,при розрахунку пенсії в період з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року та обчислення заробітної плати за період з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року не надано трудових договорів, оскільки в архівній довідці № К-2400 від 28.10.2015 року міститься посилання на трудові договори у спірний період. Крім того, апелянт вказує, що відповідачем, при розрахуванні коефіцієнту по заробітній платі також невірно нарахована заробітна плата в період з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року, а саме, відповідач неправомірно вказує, що довідка про заробітну плату з районним коефіцієнтом може бути розрахована лише до 01.01.1992 року, а без врахування районного коефіцієнту - з 01.01.1992 року, оскільки архівною довідкою, яка була надана позивачем до відповідача вказано, що позивач користувався районним коефіцієнтом по заробітній платі 1,7 та пільгам и до моменту звернення (а.с. 119-121).

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу та в режимі відеоконференції відповідно до ст.ст. 41, 122-1 КАС України.

Під час розгляду справи в режимі відео конференції, позивач та його представник у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, а представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниківсторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі міста Маріуполя Донецької області та отримує пенсію за віком по Списку № 1, що не заперечується відповідачем.

У листопаді 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив роз'яснити, яким чином йому була нарахована пенсія.

Відповідач, листом № 17080/04 від 24.12.2015 року повідомив позивача, що пенсію йому розраховано із заробітку за період роботи з 01.11.1987 року по 31.10.1994 року та за даними персоніфікованого обліку з 01.06.2010 року по 29.06.2010 року, з 01.07.2010 року по 30.09.2015 року з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу - 2960,62 грн. Коефіцієнт заробітку - 3,16147. Заробіток для розрахунку пенсії складає: 2960,62 грн.*3,16147= 9359,91 грн. При цьому, загальний розмір пенсії позивача складає 4 275,14 грн, утримання в період роботи - 641,27 грн., розмір пенсії до виплати - 3 633,87 грн. тобто пенсія позивачу призначена та виплачується вірно, згідно діючого законодавства (а.с. 11-12).

06 січня 2016 року позивач, не погодившись з розміром пенсії, яку нарахував відповідач звернувся до останнього зі скаргою, в якій просив зарахувати заробітну плату за період з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року та включити до стажу роботу період з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року, як роботу у районах Крайньої Півночі , а також при розрахунку коефіцієнту заробітної плати виключити наступні періоди з 01.06.2010 по 29.02.2012 та з 01.06.2012 по 31.03.2013(а.с. 14).

Листом № 543/04 від 16 січня 2016 року відповідачем позивачу надана відповідь, в якій останній зазначив, що підстави для обчислення розміру пенсії по заробітній платі з урахуванням районних та поправочних коефіцієнтів у період роботи після 01.01.1992 року - відсутні. Крім того, відповідач зазначив, що у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про користування пільгами по обчисленню стажу, а в архівних довідках № 384/89-Я від 23.03.2009 року та № К-2400 від 28.10.2015 року зазначено, що в особистій карточці форми Т-2 маються записи: «Трудовойдоговор с 18.04.1985 по 18.04.988, Трудовойдоговор с 18.04.1988 по 18.04.1991, Трудовойдоговор с 19.04.1991 по 18.04.1994 року», а тому, підстави для пільгового обчислення стажу по періоду з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року також відсутні (а.с. 15-16).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки позивачем при розрахунку пенсії в період з 01.03.1985 року по 17.04.1985 року та обчислення заробітної плати за період з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року не надано трудових договорів, відповідачем правомірно проведено розрахунок пенсії позивача, в межах діючого законодавства.

Колегія суддів погоджуєтьсяз таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працював на посаді дорожнього робітничого: в Дорожньо-будівельному управлінні № 10 треста «Спецстрой» комбінату «Якутвуглестрой» з 01.03.1985 року по 31.03.1987 року; в управлінні механізації будівництва і спеціальних робіт «Спецстрой» комбінату «Якутвуглестрой» з 01.04.1987 року по 23.10.1988 року; з 24.10.1988 року по 30.04.1995 року (а.с. 7,8,9-10).

Згідно з п.5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 01.01.1991р. в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590, робота в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з 1 березня 1960 року зараховується в стаж в полуторному розмірі за умови, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Крім того, пунктом «д» цієї статті передбачено, що працівникам, що переводяться, направляються або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Для отримання права на пільги, передбачені наведеною статтею, особа повинна укласти строковий трудовий договір.

Факт укладання такого договору є предметом доказування у випадку спору між особою і пенсійним органом. Відповідними доказами може бути трудова книжка, в якій є наявний штамп підприємства про розповсюдження пільг по обчисленню стажу роботи або довідка роботодавця, в якій зазначено про факт роботи за строковим трудовим договором, період, на який він був укладений, та розповсюдження на особу пільг по обчисленню стажу за цей період. Наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в районах Крайньої Півночі не є достатньою підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності.

Доводи апелянта щодо підтвердження роботи в районах Крайньої Півночі за період з 01.03.1985 по 17.04.1985 записами в трудовій книжці та архівною довідкою не може бути підставою для обчислення стажу з урахуванням кратності, оскільки відповідно до архівної довідки трудовий договір з позивачем був укладений з 18.04.1985 року.

Що стосується визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01 січня 1991 року, чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Відповідно до статті 1 Тимчасової угоди громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. Громадянам Сторін, що домовляються, які працювали як в районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи в районах Крайньої Півночі.

Згідно зі статтею 3 Тимчасової угоди при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Таким чином, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Разом з тим, слід зазначити, що ані в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу в Законах «Про пенсійне забезпечення» та Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже відсутні підстави для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 0101.1991 по 30.04.1995.

Щодо обчислення заробітної плати позивача за період роботи з 01.01.1992 року по 31.10.1994 року з урахуванням районного коефіцієнту колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (надалі - Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється відповідно до законодавства держави, на території якої вони мешкають.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Співдружності зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення пенсії проводиться із заробітку за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до ст.. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян-держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється відповідно до законодавства держави, на території якої вони мешкають.

Згідно з п.п. «д» п. 15 Інструкції про порядок отримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженого постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960 року, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнти.

Обчислення розміру пенсії із заробітної плати за період роботи після 01.01.1992 року провадиться без урахування районних та поправочних коефіцієнтів у зв'язку з тим, що ст. 96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян СРСР» від 15.05.1990 року № 480-І з 01.01.1992 року передбачено, що в разі виїзду особи за межі Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до цих районів, обчислення, заробітної плати, з якої призначаються пенсії, проводяться із виключенням цих сум.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що оскільки довідки № 384/89-Я від 23.03.2009 року та № К-2400 від 28.10.2015 року про заробітну плату за період роботи після 01 січня 1992 року надані архівною установою, пенсійний фонд може виключати суми надбавок районних коефіцієнтів із розрахунку розміру пенсії на підставі відомостей про розмір відсотків цих надбавок та коефіцієнтів, що зазначаються в довідці без вимог щодо надання нової довідки про заробітну плату, оскільки архівні установи зазначають тільки суми, що містяться в архівних фондах.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що позовні вимоги в частині також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

До того ж, колегія суддів зазначає, що оскільки рішення суду прийнято не на користь позивача, питання щодо розподілу судових витрат та витрат на правову допомогу судом апеляційної інстанції не вирішується.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції по суті прийнята правильно, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 07 вересня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2016 р. у справі № 266/258/16-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: Д.В. Ляшенко

І.Д. Компанієць