Справа № 826/4623/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/4623/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 серпня 2016 року № 826/4623/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» до Київської міської митниці ДФС України за участю третьої особи – Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» (далі – позивач) з позовом до Київської міської митниці ДФС (далі – відповідач та/або митниця) за участю третьої особи - Головного управління державної казначейської служби України в м. Києві (далі – третя особа) та просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» суму надмірно сплачених митних платежів за скасованими в судовому порядку рішеннями Київської міської митниці Міндоходів, а саме: від 15.10.2013 №100270000/2013/700362/2 та №100270000/2013/700363/2 в розмірі 55 931,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у поверненні надмірно сплачених платежів в розмірі 55 931,43 грн.

23.06.2016 представником подано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Разом з цим, в судове засідання 04.07.2016 сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги подане клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі, та з огляду на неявку представника відповідача у судове засідання судом відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2016 відмовлено у задоволені клопотання Київської міської митниці ДФС про закриття провадження в адміністративній справі №826/4623/16.

Водночас, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Київською регіональною митницею за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України прийняті рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості товарів від 15.10.2013 №100270000/2013/700362/2 та №100270000/2013/700363/2.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2014 р. у справі №826/347/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ад Шина» до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, визнані протиправними та скасовані рішення про коригування митної вартості товарів від 15.10.2013 №100270000/2013/700362/2, №100270000/2013/700363/2.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2014 залишена без змін.

Як стверджує позивач, 10.02.2016 останній втретє звернувся до відповідача із заявою від 05.02.2016 №5 про повернення надмірно сплачених митних платежів у сумі 55 931, 43 грн.

За наслідком розгляду вказаної заяви, Київська міська митниця ДФС листом №1601/10/26-70-25-01 від 03.03.2016 повідомила товариство з обмеженою відповідальністю «Ад Шина», що питання повернення коштів з державного бюджету України не було предметом розгляду суду в рамках адміністративної справи №826/347/14, а тому правові підстави для повернення коштів з Державного бюджету України, у сумі 55 931, 43 грн у Киїської міської митниці відсутні.

Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, з огляду на що останній звернувся до суду з метою їх захисту та поновлення.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі – МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Частиною 1 ст. 301 МК України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

При цьому, у разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (ч. 2 ст. 301 МК України).

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 3 ст. 301 МК України).

Водночас, якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку (ч. 4 ст. 301 МК України).

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України визначена Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затверджена Наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року №618 (далі – Порядок № 618).

Так, п. 1 розділу II Порядку № 618 встановлено, що платник податків має право на повернення залишків коштів передоплати з депозитного рахунку 3734, відкритого на ім'я митного органу в Головному управлінні Державного казначейства України в місті Києві (далі - депозитний рахунок 3734), та з відповідного банківського балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарської діяльності», відкритого митному органу в уповноваженому банку (далі - банківський рахунок 2603).

Для повернення цих коштів платником податків подається до митного органу заява довільної форми, підписана керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою (п. 2 розділу II Порядку № 618).

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити фінансової установи, ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ) платника - юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові й ідентифікаційний номер за Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (далі - ДРФО) (за наявності) платника - фізичної особи.

У заяві визначається напрям зарахування коштів:

а) на рахунок платника податків, відкритий у фінансовій установі;

б) на банківський рахунок 2603 для виплати коштів платникам готівкою, якщо такі кошти вносилися готівкою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити фінансової установи, ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (далі - ЄДРПОУ) платника - юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові й ідентифікаційний номер за Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів (за наявності) платника - фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, заява від 05.02.2016 №5 оформлена з урахуванням вищевказаних положень.

В той же час, згідно п. 2 розділу III Порядку №618 заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п. 3 розділу III Порядку №618).

При цьому, для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, в контексті п. 4 розділу III Порядку №618 керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Водночас, на підставі п. 6 розділу III Порядку №618 керівник (заступник керівника) митного органу на підставі результатів перевірки (у разі її проведення) підписує Висновок про повернення, Реєстр висновків про повернення та супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України (далі - пакет документів на повернення коштів).

Пакет документів на повернення коштів передається до Загального відділу для реєстрації та відправки до органу Державного казначейства України.

Копія Висновку про повернення, оригінал заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України та документ, у якому відображаються результати перевірки заяви платника, залишаються у Відділі для контролю.

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви (п. 7 розділу III Порядку №618).

Разом з цим, п. 11 розділу III Порядку №618 передбачено, що за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Як слідує з листа Київської міської митниці ДФС №1601/10/26-70-25-01 від 03.03.2016 митний орган не ставить під сумнів обґрунтованість вказаних позивачем причин повернення коштів та не зазначає про жодні недоліки в документах, які надані позивачем в якості додатків, а основною підставою для відмови позивачу в поверненні коштів є те, що повернення таких коштів не було предметом розгляду адміністративних справ, за наслідками розгляду яких скасовані рішення про коригування митної вартості товарів від 15.10.2013 №100270000/2013/700362/2, №100270000/2013/700363/2.

Оцінивши наявність підстав для відмови у поверненні надміру сплачених коштів позивачу, суд дійшов до висновку, що останні є формальними, адже відповідачем не вказані недоліки поданої заяви або конкретні причини відсутності підстав для повернення заявлених коштів.

Вказане, в свою чергу, позбавляє товариство з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» права на повернення надмірно сплачених митних платежів.

Разом з цим, ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, зокрема, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З вказаного слідує, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 4 ст. 55 Конституції України).

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Тобто, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

На думку суду, позивачем заявлено не ефективний спосіб правового захисту, з огляду на що, суд з метою повного та належного способу захисту порушеного права товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо відмови у поверненні надміру сплачених коштів позивачу, за наслідком розгляду заяви останнього від 05.02.2016 №5.

Разом з цим, оцінюючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 264 статті 264 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов’язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов’язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов’язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов’язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 15.04.2014, 25.11.2014, 07.07.2015 (справи №№ 21-29а14, 21-338а14, 21-324а14 відповідно).

Частиною 1 ст. 244 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» суми надмірно сплачених митних платежів за скасованими в судовому порядку рішеннями Київської міської митниці Міндоходів, а саме: від 15.10.2013 №100270000/2013/700362/2 та №100270000/2013/700363/2 в розмірі 55 931,43 грн.

За приписами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб’єкт владних повноважень, не довів правомірності вчинених ним дій.

Отже, за підсумком наведеного в сукупності суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись ст.ст.11, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «АД ШИНА» задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо відмови у поверненні надміру сплачених коштів товариству з обмеженою відповідальністю "АД ШИНА", за наслідком розгляду заяви останнього від 05.02.2016 №5.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов