Справа № 809/66/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року Справа № 876/10785/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" до Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування рішень щодо реєстрації права власності, визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління" 06.01.2014року звернулося до суду із адміністративним позовом до Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, згідно якого, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасувати рішення щодо реєстрації права власності та визнати недійсними свідоцтва про право власності, визнати незаконними дії щодо реєстрації права власності, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2014 року до участі у справі залучено ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 як третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень, незважаючи на перебування об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 під іпотекою, протиправно здійснив державну реєстрацію права власності на квартири за відповідними громадянами.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що відповідач в порушення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку державної реєстрації права на нерухоме майно та їх обтяжень, незважаючи на перебування об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1 під іпотекою, протиправно здійснив державну реєстрацію права власності на квартири за відповідними громадянами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що державними реєстраторами дотримано вимоги пункту 12 Порядку щодо перевірки відомостей про нерухоме майно, право на яке заявлено до реєстрації, речових прав на нього та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах. Згідно з інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідні відомості відсутні, зокрема і щодо перебування об'єктів нерухомого майна, права на які, були заявлені до реєстрації, в реєстрі іпотек.

Таким чином твердження позивача, що відповідачем проведена реєстрація об'єктів нерухомого майна - квартир по АДРЕСА_2 в порушення пункту 12 та пункту 31 Порядку здійснення реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є безпідставними.

Оскільки, третіми особами були надані всі необхідні документи для реєстрації права власності за ними квартир по АДРЕСА_2, підстав у відповідача відмовити в реєстрації прав власності та видачі свідоцтв про право власності не було.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволенню не підлягають.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам процесуального права.

01.07.2004 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" (Банк) та громадянином України ОСОБА_21 (Позичальник) укладено договір за № 305pv-04, згідно якого Банк відкриває Позичальнику невідновлювальну Кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 250000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 15 відсотків річних. Відповідно до підпункту 3.2. Договору Позичальник зобов'язується повністю повернути Кредитні ресурси, одержані за даною угодою, до 01.07.2006 року (а.с.9-12 т.1).

Згідно договору від 01.07.2004 року, укладеного між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" (Банк) в особі заступника керуючого філією "Івано-Франківське регіональне управління" Воробця М.С. (Іпотекодержатель) та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_21 (Іпотекодавець), Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме приміщення гуртожитка, загальною площею 4136,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3. Зазначені приміщення гуртожитку передаються в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Договором про відкриття невідновлювальної кредитної лінії за № 305pv-04 від 01.07.2004 року (а.с.13-17 т.1).

Вказані майнові права внесені до Державного реєстру іпотек 02.07.2004 року, що підтверджується відповідним витягом.

Приватним підприємцем ОСОБА_21 (Виконавець) укладено ряд договорів про пайову участь в реконструкції багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_4, згідно умов якого Виконавець проводить реконструкцію шестиповерхового приміщення гуртожитка на АДРЕСА_4 під житловий будинок, а Пайовик приймає участь і вносить кошти на цю реконструкцію для отримання квартири, зокрема: договір за № 40 від 11.01.2006 року з ОСОБА_1. на квартиру № 21 (зворотній бік а.с.36 т.2), договір за № 41 від 01.11.2005 року з ОСОБА_2 на квартиру № 24 (а.с.174 т.1), договір за № 14 від 20.07.2005 року з ОСОБА_3 на квартиру № 25 (а.с.178 т.1), договір за № 18 від 04.08.2005 року з ОСОБА_4 на квартиру № 36 (а.с.207 т.1), договір за № 32 від 04.01.2006 року з ОСОБА_5 на квартиру № 45 (а.с.222 т.1), договір від 26.04.2005 року з ОСОБА_6 на квартиру № 26 (а.с.182 т.1), договір за № 20 від 07.10.2005 року з ОСОБА_7 на квартиру № 22 (а.с.168 т.1), договір за № 35 від 05.01.2006 року з ОСОБА_8 на квартиру № 5 (а.с.155 т.1), договір за № 15 від 27.07.2005 року з ОСОБА_9 на квартиру № 31 (а.с.194 т.1), договір за № 33 від 05.01.2006 року з ОСОБА_10 на квартиру № 42 (а.с.14 т.2), договір за № 16 від 27.07.2005 року з ОСОБА_11 на квартиру № 43 (а.с.218 т.1), договір за № 22 від 18.11.2005 року з ОСОБА_12 на квартиру № 2 (а.с.150 т.1), договір за № 8 від 01.02.2005 року з ОСОБА_13 на квартиру № 29 (а.с.191 т.1), договір за № 23 від 04.11.2005 року з ОСОБА_14 на квартиру № 40 (а.с.213, 216 т.1), договір за № 5 від 04.11.2004 року з ОСОБА_23 на квартиру № 28 (а.с.187 т.1), договір за № 21 від 27.09.2005 року з ОСОБА_16 на квартиру № 27 (а.с.185 т.1), договір за № 6 від 10.01.2005 року з ОСОБА_17 на квартиру № 33 (а.с.201 т.1), договір за № 4 від 24.01.2005 року з ОСОБА_18 на квартиру № 6 (а.с.160 т.1), договір за № 2 від 21.01.2005 року з ОСОБА_19 на квартиру № 9 (а.с.164).

Між ОСОБА_21 та ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_20, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 складено акти прийому-передачі житла, згідно яких ОСОБА_21 на виконання умов зазначених вище договорів на пайову участь у реконструкції, передав третім особам відповідні квартири у будинку АДРЕСА_5

26.11.2012 року за № ІФ 3 Інспекцією ДАБК Івано-Франківської області зареєстровано Декларацію готовності об'єкта до експлуатації "реконструкція викуплених приміщень гуртожитку по АДРЕСА_6 під житлові квартири та офісні приміщення в м. Калуш" (а.с.147 т.1).

Державними реєстраторами прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, за заявами третіх осіб, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації, договору про пайову участь, акту прийому-передачі житла, акту звірки розрахунків, технічного паспорту на квартиру, проведено державну реєстрацію права власності на квартири, що розташовані по АДРЕСА_7 згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 788834 від 11.03.2013 року за ОСОБА_1. - квартира № 21 (а.с.39 т.2), за № 1232291 від 29.03.2013 року за ОСОБА_2 - квартира № 24 (а.с.57 т.2), за № 2020649 від 26.04.2013 року за ОСОБА_3 - квартира № 25 (а.с.68 т.2), за № 2076690 від 30.04.2013 року за ОСОБА_4 - квартира № 36 (а.с.123 т.2), за № 2137068 від 07.05.2013 року за ОСОБА_5 - квартира № 45 (а.с.153 т.2), за № 2299234 від 16.05.2013 року за ОСОБА_6 - квартира № 26 (зворотній бік а.с.72 т.2), за № 2360502 від 17.05.2013 року за ОСОБА_7 - квартира № 22 (а.с.48 т.2), за № 2544947 від 24.05.2013 року за ОСОБА_8 - квартира № 5 (а.с.251 т.1), за № 2548036 від 24.05.2013 року за ОСОБА_9 - квартира № 31 (зворотній бік а.с.106 т.2), за № 2567774 від 24.05.2013 року за ОСОБА_10 - квартира № 42 (а.с.19 т.2), за № 2782628 від 01.06.2013 року за ОСОБА_11 - квартира № 43 (а.с.143 т.2), за № 2859695 від 04.06.2013 року за ОСОБА_12 - квартира № 2 (а.с.237 т.1), за № 2957431 від 07.06.2013 року за ОСОБА_13 - квартира № 29 (а.с.96 т.2), за № 3359167 від 21.06.2013 року за ОСОБА_14 - квартира № 40 (зворотній бік а.с.132 т.2), за № 3620741 від 03.07.2013 року за ОСОБА_24 - квартира № 28 (а.с.87 т.2), за № 3634805 від 04.07.2013 року за ОСОБА_16 - квартира № 27 (а.с.81 т.2), за № 4991973 від 14.08.2013 року за ОСОБА_17 - квартира № 33 (а.с.115 т.2), за № 5994838 від 18.09.2013 року за ОСОБА_18 - квартира № 6 (зворотній бік а.с.8), за № 6146805 від 24.09.2013 року за ОСОБА_19 - квартира № 9 (а.с.29 т.2), та видано відповідні свідоцтва про право власності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Таким чином, не обговорюючи питання правильності застосування судом статей 36, 37 Закону № 898-IV, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом». Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

За таких обставин ухвалене в адміністративній справі судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в ній.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм процесуального права, що згідно ст. 198 КАС України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії "Прикарпатське регіональне управління"- задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 року у справі № 809/66/14 - скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар