Справа № 806/1265/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м.Житомир справа № 806/1265/16

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

представник позивача Грабович С.М.,

представник третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" до Люзняк Світлани Василівни, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ", ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" звернулося з позовом до Люзняк Світлани Василівни, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, про скасування рішення про державну реєстрацію та записів до Державного реєстру речових прав.

Заявою від 16.08.2016року Позивач уточнив свої позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішень Відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.06.2016року та щодо виключення з Державного реєстру речових прав запису про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки.

В судовому засіданні представник Позивача уточнені позовні вимоги підтримала і пояснила, що на початку липня 2016року Позивачу стало відомо про оскаржувані рішення та записи до Державного реєстру речових прав щодо права оренди ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на земельну ділянку площею 4,2606га, що належить на праві власності ОСОБА_4. Вказані дії Відповідача як державного реєстратора, на думку представника Позивача, здійсненні із грубими порушеннями вимог чинного законодавства та призвели до порушення прав Позивача, який є орендарем цієї ж земельної ділянки відповідно до договору оренди від 31.03.2004 року строком на 15 років та зареєстрованого відповідно до вимог чинного на день укладання законодавства.

Як зазначила представник Позивача, Відповідачем при ухваленні оскаржуваних рішень та записів порушено вимоги щодо обов'язкового запиту до Івницької сільської ради Андрушівського району про реєстрацію прав на вказану земельну ділянку.

Відповідач по даній справі Люзняк Світлана Василівна (приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області), в судове засідання повторно не прибула. Про дату, час і місце судового розгляду справи Відповідач була повідомлена належним чином, про наявність поважних причин неявки в судові засідання не повідомляла.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ", Третьої особи по даній справі, проти позову заперечив і пояснив, що позовні вимоги Позивача не містять конкретних правових обґрунтувань. На день вчинення оскаржуваних записів та прийнятих рішень в Державному реєстрі речових прав та в Державному земельному кадастрі були відсутні зареєстровані інші речові права, в тому числі Позивача, на вказану земельну ділянку.

Крім того, представник Третьої особи вважає, що даний спір відповідно до постанови Верховного суду України від 14.06.2016року з аналогічного спору, не віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

ОСОБА_4, Третя особа поданій справі, в судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про наявність поважних причин неявки в судові засідання не повідомляла.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регулюються правовими нормами Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон N 1952-IV), в редакції що були чинні на день виникнення спору. Законом України від 26 листопада 2015 року N 834-VIII цей Закон викладено у новій редакції і введено в дію з 01.01.2016року.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов державної реєстрації земельних ділянок регулюються правовими нормами Закону України "Про Державний земельний кадастр" від 7 липня 2011 року N 3613-VI (надалі-Закон N3613-VI), що були чинні на день виникнення спору.

Відповідно до вказаних Законів законодавцем введено Державний земельний кадастр та Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, що мають різні правові статуси.

За приписами ст.2 Закону N 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

Як зазначено в статті 4 цього ж Закону, державній реєстрації прав підлягають право власності, речові права, похідні від права власності, право власності на об'єкт незавершеного будівництва та заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до статті 1 Закону N 3613-VI Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками та користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За частиною першою статті 11 Закону N 3613-VI відомості про об'єкти Кадастру під час внесення їх до Кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Зміст відомостей про земельні ділянки, підстави та основні вимоги щодо внесення таких відомостей до Кадастру передбачені статтями 15, 21 зазначеного Закону.

Таким чином, об'єктами Державного земельного кадастру є землі (земельні ділянки) в межах державного кордону України, а об'єктами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є право власності, речові права, похідні від права власності, на нерухоме майно, в тому числі на земельні ділянки.

В частині другій статті 15 Закону N 3613-VI прямо зазначено, що відомості про земельну ділянку лише містять інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЖТ №038171, виданого 25.02.2004року Андрушівською РДА, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,2606га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с.11).

Як зазначено в дослідженому судом витягу із Державного земельного кадастру від 24.06.2016року, підставою для такої державної реєстрації саме земельної ділянки слугував проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розроблений ДП 28.11.2003р. ДП "Житомирський інститут землеустрою" (а.с.14-16).

Одночасно до Державного земельного кадастру були внесені відомості про наявність державного акту серії ЖТ №038171 про право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку. В подальшому до Державного земельного кадастру щодо вказаної земельної ділянки жодні відомості не вносилися.

Внесення вказаних відомостей до Державного земельного кадастру та їх наявність на день ухвалення судового рішення представником ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ", Третьої особи по даній справі, помилково і безпідставно сприймаються як державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Судом встановлено, що відповідно до дослідженого договору оренди вказаної земельної ділянки від 31.03.2004року ОСОБА_4 вказану земельну ділянку передала Позивачу в платне користування (оренду) строком на 15 років. Вказаний договір оренди був зареєстрований Андрушівським районним відділом Житомирської регіональної філії Центру ДЗК 18.10.2004року в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Івницької сільської ради Андрушівського району (а.с.8-9).

Умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок на час укладання вказаного договору оренди землі визначалися правовими нормами Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 р. N2073.

Відповідно до вимог п.2 та п.3 цього Порядку така державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок та проводилася виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

В розумінні вимог п.п.11 та 12 Порядку державної реєстрації засвідчувалася гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи на підставі висновку відповідного територіального органу земельних ресурсів про таку державну реєстрацію.

Таким чином, суд робить висновок про те, що факт виникнення у Позивача права оренди вказаної земельної ділянки за договором з ОСОБА_4 був офіційно визнаний та підтверджений державою відповідно до чинного на той час закнодавства.

З 01.01.2016року особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, врегульовані правовими нормами статті 29 Закону N 1952-IV.

В частині першій цієї статті прямо зазначено, що державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Як зазначено в дослідженій судом інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.07.2016року, саме відповідно до вказаних положень статті 29 Закону N 1952-IV Відповідачем 29.06.2016року спочатку була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_4 (запис №15171979) і в той же день була проведена державна реєстрація іншого речового права на вказану земельну ділянку, а саме права ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на її оренду (запис №15172100) (а.с.7).

Тобто, лише 29.06.2016року була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку площею 4,2606га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером НОМЕР_1.

В розумінні вимог п.3 ч.3 ст.10 Закону N 1952-IV Відповідач під час проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку, що виникло в установленому законодавством порядку 25.02.2004року, тобто до 1 січня 2013року, як реєстратор зобов'язана була запитати від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Суд вважає безпідставними доводи представника ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ", Третьої особи по даній справі, про те, що Відповідач мала доступ до Державного земельного кадастру, в якому відсутня інформація про наявність державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку.

Суд повторно зазначає, що об'єктами Державного земельного кадастру є лише землі (земельні ділянки) в межах державного кордону України, а не речові права на такі земельні ділянки, в тому числі похідні від права власності. Як вже зазначалося судом, інформація про наявність права Позивача на оренду вказаної земельної ділянки містилася відповідно до вимог чинного на той час законодавства лише в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Івницької сільської ради Андрушівського району.

Нехтування Відповідачем вказаних вимог Закону N 1952-IV призвели до неправомірної державної реєстрації іншого речового права на вказану земельну ділянку, а саме права ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на її оренду (запис №15172100).

Більш того, за приписами ч.1 ст.26 Закону N 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав, тобто рішення про державну реєстрацію в часі передує самому запису до такого Реєстру.

Як зазначено в оскаржуваному запису від 29.06.2016року про державну реєстрацію права оренди ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на вказану земельну ділянку, підставою для внесення такого запису слугувало рішення Відповідача про таку реєстрацію від 30.06.2016року, тобто оскаржуваний запис був внесений до прийняття рішення про таку реєстрацію.

Таким чином, запис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №15172100 від 29.06.2016року про право оренди ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" земельної ділянки площею 4,2606га, що належить на праві власності ОСОБА_4 здійснений із порушеннями вимог Закону N 1952-IV, а тому є протиправний та підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Оскаржуваним рішенням приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни за індексним номером 30246235 від 30.06.2016року одночасно визнано право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 4,2606га та право оренди ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" цієї земельної ділянки площею.

В розумінні вимог ст.6 КАС України судовому захисту підлягає лише порушене право. Ні в позовній заяві, а ні в заяві про уточнення позовних вимог, а ні в поясненнях представника Позивача в судовому засіданні не наведено жодних обґрунтувань щодо порушень прав Позивача прийняттям рішення Відповідача в частині реєстрації права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 4,2606га. В судовому засіданні таких доказів також не встановлено, а тому відсутність порушеного права виключає необхідність визначення способу судового захисту.

Зазначене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог Позивача щодо оскаржуваного рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни за індексним номером 30246235 від 30.06.2016року лише в частині державної реєстрації права оренди ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" на цю земельну ділянку.

Суд вважає безпідставними доводи представника ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" про те, що при вирішенні вказаного спору суду необхідно обов'язково врахувати висновок Верховного суду України, викладений постанові від 14.06.2016року (а.с.49-52).

Позивачем по даній адміністративній справі оскаржуються дії приватного нотаріуса, що мали місце відповідно 29-30 червня 2016року, і якому Законом N 1952-IV( саме в редакції Закону від 26 листопада 2015 року N 834-VIII) з 01.01.2016року делеговані владні повноваження реєстратора речових прав.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Натомість, в зазначеній представником ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" постанові Верховного суду України спірні правовідносини мали місце до 01.01.2016 року і відповідно регулювалися правовими нормами Закону N 1952-IV в старій редакції, що була чинна до 01.01.2016року.

Таким чином, в постанові Верховного суду України від 14.06.2016року не міститься висновку щодо застосування норм права Закону N 1952-IV (в редакції Закону від 26.11.2015р. N 834-VIII), а тому в розумінні вимог ст.244-2 КАС України не є обов'язковим для врахуванні при розгляду судом даного спору.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" підлягають частковому відшкодуванню за рахунок державного бюджету у вигляді судового збору в сумі 761,00грн.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправним і скасувати:

- рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни за індексним номером 30246235 від 30.06.2016року в частині державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 4,2606га, що належить на праві власності ОСОБА_4;

- запис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Люзняк Світлани Василівни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №15172100 від 29.06.2016року про право оренди ТОВ "ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ" земельної ділянки площею 4,2606га, що належить на праві власності ОСОБА_4.

Судові витрати Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" підлягають частковому відшкодуванню за рахунок державного бюджету у вигляді судового збору в сумі 761,00грн.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 05 вересня 2016 р.