Справа № 826/23193/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2016 у справі за адміністративним позовом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування окремих частин вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної фінансової інспекції України по складанню вимоги, оформленої листом від 10.09.2015 № 04-14/1232;

- визнати протиправним та скасувати п. 2 вимоги Державної фінансової інспекції України, оформленої листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 в частині стягнення з ПП «Кривбасакадемінвест» та ТОВ «Науково-виробнича фірма Тензор» збитків у розмірі 2 990 000 грн. та 1 350 000 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції України, оформлену листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 в частині вжиття заходів щодо забезпечення впровадження та використання в роботі програмного забезпечення на загальну суму 27 411 818 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 05.08.2015 за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності виконавчої дирекції Фонду за період з 01.04.2013 по завершений місяць 2015 року відповідачем складено Акт ревізії № 04-23/11 (далі - Акт ревізії), в якому встановлено, зокрема, що:

- в порушення ст.ст. 901, 902 Цивільного кодексу України та п. 1.1 договору від 13.06.2013 № 31306-3, виконавчою дирекцією Фонду сплачено кошти ТОВ «Науково-виробнича фірма Тензор» за фактично не виконані послуги на суму 1 350 000 грн., чим завдано збитків Фонду на вказану суму;

- в порушення ст.ст. 901, 902 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та п. 1.1 договору від 30.07.2013 № 33007-2, виконавчою дирекцією Фонду сплачено кошти ПП «Кривбасакадемінвест» за фактично не виконані послуги на суму 2 990 000 грн., чим завдано збитків Фонду на вказану суму;

- по бухгалтерському обліку виконавчої дирекції Фонду станом на 22.07.2015 рахується програмне забезпечення на загальну суму 8 434 625 грн., яке не встановлене (не впроваджене) та не використовується у роботі, а також встановлене та не використовується у роботі програмне забезпечення (об'єкти прав інтелектуальної власності у складі нематеріальних активів) на загальну суму 18 977 193 грн., що разом складає 27 411 818 грн.

В подальшому, відповідачем на підставі Акта ревізії, листом від 10.09.2015 № 04-14/1232, надіслано позивачу вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень, в якій викладено зміст не усунутих порушень та, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8, п. 7. ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», пп. 15 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310, п.п. 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, відповідач вимагав від позивача:

- стягнути з ПП «Кривбасакадемінвест» збитки на суму 2990000 грн. за фактично не надані послуги;

- стягнути з ТОВ «Науково-виробнича фірма Тензор» збитки на суму 1350000 грн. за фактично не надані послуги.

Також у Вимозі зазначено, що, керуючись ст. 8 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», відповідач пропонує позивачу вжити заходів щодо забезпечення впровадження та використання в роботі програмного забезпечення на загальну суму 27 411 818 грн.

У зв'язку з незгодою позивача з Вимогою у вказаних частинах, останній звернувся до суду першої інстанції з даним позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувані дії та рішення відповідача зачіпають не тільки права, але й законні інтереси позивача, що в свою чергу створили для позивача негативні наслідки, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність права у позивача оскаржувати вищезазначені дії та рішення відповідача є таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі Положення) Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Пунктом 6 Положення передбачено, що Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також, Положенням установлено, що у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону № 2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуваний пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції України, оформленої листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 вказує на стягнення збитків та їх розмір, а отже, вони мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 23.02.2016 у справі № 21-3356а15.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасувати п. 2 вимоги Державної фінансової інспекції України, оформленої листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 в частині стягнення з ПП «Кривбасакадемінвест» та ТОВ «Науково-виробнича фірма Тензор» збитків у розмірі 2 990 000 грн. та 1 350 000 грн. слід відмовити, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, оформленої листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 в частині вжиття заходів щодо забезпечення впровадження та використання в роботі програмного забезпечення на загальну суму 27 411 818 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваної вимоги вбачається, що остання в частині пропозиції відповідача позивачу вжити заходи щодо забезпечення впровадження та використання в роботі програмного забезпечення на загальну суму 27 411 818 грн., носить рекомендаційний, а не зобов'язальний характер, тобто дана вимога - акт індивідуальної дії, який немає юридичного характеру в цій частині.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога Державної фінансової інспекції України, яка оформлена листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 не створює юридичних наслідків для позивача та не порушує його прав чи інтересів, а тому скасування вимоги відповідача, оформленої листом від 10.09.2015 № 04-14/1232 в частині вжиття заходів щодо забезпечення впровадження та використання в роботі програмного забезпечення на загальну суму 27 411 818 грн. також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 05.09.2016.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.