Справа № 820/1901/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 р. № 820/1901/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Зеленського М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправними дії прокуратури Харківської області щодо ненарахування та невиплати прокурору прокуратури Орджонікідзевського району міста Харкова ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру";

- зобов'язати прокуратуру Харківської області провести нарахування та виплату колишньому прокурору прокуратури Орджонікідзевського району міста Харкова ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 заробітної плати за період з 01.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру", із відрахуванням необхідних податків та зборів, а також із застосуванням ст. 34 Закону України "Про оплату праці";

- стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 91657 (дев'яносто однієї тисячі шістсот п'ятдесят сім) гривень 41 коп. (за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2015 року) за період з 01.07.2015 по 14.12.2015 включно відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" із відрахуванням необхідних податків та зборів, а також із застосуванням ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

В обґрунтування позову зазначив, що до грудня 2015 року працював в прокуратурі Орджонікідзевського району м.Харкова, проте 14.12.2015 звільнений зі своєї посади у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру". Проте, на думку позивача, відповідачем на момент його звільнення не виплачено в повному обсязі заробітну плату відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру".

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 31.03.2003 призначений на посаду помічника прокурора Шевченківського району Харківської області, 14.05.2009 -переведений на посаду слідчого прокуратури Шевченківського району Харківської області, 30.03.2012 - переведений на посаду помічника прокурора м.Харкова, 05.06.2012 - призначений на посаду прокурора прокуратури м.Харкова, 11.02.2013 - переведений на посаду старшого слідчого прокуратури м.Харкова, 12.04.2013 - переведений на посаду старшого слідчого Чугуївської міжрайонної прокуратури, 09.10.2013 - призначений на посаду старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області, 06.02.2015 - переведений на посаду старшого прокурора прокуратури м.Харкова, 29.04.2015 - переведений на посаду прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м.Харкова, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією трудової книжки (а.с. 14-15).

Наказом Прокуратури Харківської області від 14.12.2015 №3425к молодшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м.Харкова та з органів прокуратури Харківської області у зв'язку із реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" та п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 16).

Зі змісту вказаного наказу від 14.12.2015 №3425к вбачається, що ОСОБА_1 виплачено допомогу у розмірі середнього місячного заробітку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно було нараховано заробітну плату виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 № 505, зі внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №763.

Проте, на думку позивача, заробітна плата за вищевказаний період повинна була нараховуватись прокуратурою Харківської області виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 26.10.2014 набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII, який регулює правові, організаційні, економічні та соціальні умови діяльності працівників прокуратури.

Згідно пункту 33 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру" щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень" №578-VIII від 02.07.2015 року, розділ XIII "Перехідні положення" пунктом 1-1, де зазначено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Відповідно до частин першої-третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Згідно пункту 13 частини п'ятої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі, зокрема, заступника керівника місцевої прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Як передбачено частиною дев'ятою статті 81 Закону України "Про прокуратуру", фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої-другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України (частина перша, друга статті 89 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно зі статтею 90 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Вказана норма, на момент розгляду даної справи у суді, є чинною.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 № 505 (із внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №763) затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5.

Пунктами 2, 6 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на отримання органів прокуратури.

Підпунктом 1 пункту 13 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Оскільки у даному випадку Кабінетом Міністрів України не було приведено нормативно-правові акти у відповідність із Законом України "Про прокуратуру", відтак суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що прокуратура Орджонікідзевського району міста Харкова не могла самостійно встановити підвищений посадовий оклад та виплачувати відповідні кошти на користь позивача.

Прокуратура Орджонікідзевського району міста Харкова уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплату у відповідному розмірі.

Крім того, на думку суду, реалізація положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" від 31.05.2012 № 505 та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені.

Зазначена позиція суду щодо застосування норм матеріального права узгоджується з висновками викладеними у рішеннях Верховного Суду України від 12 липня 2016 року справа № 21-1726а16, від 13.07.2016 року у справах № 21-1488а16, № 21-1888а16.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не допустив порушень законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за спірний період, а тому з наведених вище підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 69-71, 94, 160 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников