Справа № 818/914/16
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 р. Справа №818/914/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Суворової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/914/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ Нацполіції в Сумській області), в якому просить визнати протиправними дії ГУ Нацполіції в Сумській області, що полягає у неналежному розгляді заяви та ненаданні обґрунтованої відповіді; зобов'язання вчинити дії за якими розшукати неповнолітніх синів ОСОБА_2 та встановити місце їх фактичного проживання та навчання, або назвати причини які заважають розшукати дітей.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ним була подано звернення до Президента України з вимогою розшукати неповнолітніх дітей. Дане звернення було переадресовано до Сумського відділу поліції, від якого було надано відповідь, що по заяві проведена ретельна перевірка, а матеріали знаходяться в Сумському ВП. На думку позивача, зазначеними діями відповідач не виконав його законних вимог, викладених у заяві та порушив права на розгляд звернення та отримання обґрунтованої відповіді.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала та зазначила, що була здійснена повторна ретельна перевірка по заяві позивача та встановлено, що його сини проживають з матір'ю ОСОБА_4 у м. Ужгород Закарпатської області, у зв'язку з чим до ГУ Нацполіції в Закарпатській області було зроблено відповідний запит.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Президента України із заявою № 121 (а.с.6), в якій просив:

1. Оголосити в розшук неповнолітніх синів ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

2. Переадресувати заяву тому органу чи посадовій особі, які зможуть встановити адресу фактичного проживання дітей та адресу школи де вони навчаються.

3. Взяти під особистий контроль виконання законних вимог.

Дану заяву адміністрація президента переадресувала до Міністерства внутрішніх справ України (а.с.18), МВС до Головного управління Національної поліції в Сумській області, а останнє листом № К/15/54/01/09-2016 від 14.01.2016 (а.с.21) - до Сумського відділу поліції (далі по тексту - Сумський ВП).

26.01.2016 Сумський ВП листом № 375 повідомив позивача про те, що по його заяві проведена ретельна перевірка, а матеріали знаходяться в Сумському ВП (а.с.7).

25.07.2016 ОСОБА_7 було надіслано до Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправними дії ГУ Нацполіції в Сумській області щодо неналежного розгляду заяви №121 та ненаданні обґрунтованої відповіді, а також про зобов'язання відповідача вчинити дії з розшуку неповнолітніх синів позивача, що вбачається з конверту (а.с.10).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними дії ГУ Нацполіції в Сумській області щодо неналежного розгляду заяви №121 та ненаданні обґрунтованої відповіді, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно статей 5, 7 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Відповідно до ст.ст. 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою рішень;

- вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення...;

- у разі визнання заяви необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до вказаного вище листа Сумського ВП № 375 від 26.01.2016 (а.с.7) за матеріалами зареєстрованими в ЖЄО № 1589 від 15.01.2016, Сумським ВП (м. Суми) ГУ Нацполіції в Сумській області, проведена ретельна перевірка. Матеріали проведеної перевірки знаходяться в Сумському ВП.

Таким чином, в порушення ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» відповідач не надав ОСОБА_2 обґрунтованої відповіді щодо розшуку дітей, а також не надано інформацію (не названо причин) щодо відмови у задоволенні вимоги про розшук дітей, не роз'яснено порядку оскарження дій відповідача за результатами розгляду заяви.

Про неналежний розгляд заяви ОСОБА_2 № 121 від 27.10.2015 також свідчить Рапорт т.в.о. заступника начальника відділу Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області майора міліції В.С. Роговенка від 17.08.2016, в якому зазначено, що під час вивчення матеріалів ЖЄО Сумського ВП (м. Суми) від 15.01.2016 № 1589 за зверненням гр. ОСОБА_2 щодо зникнення його неповнолітніх синів гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що матеріали перевірки за даним зверненням зібрані не в повній мірі, перевірка проведена поверхово та не всебічно. Враховуючи вищевикладене, висновок про результати проведеної перевірки по матеріалам ЖЄО Сумського ВП (м. Суми) від 15.01.2016 № 1589 прийнятий передчасно (а.с.29).

Варто зазначити, що даний висновок було зроблено посадовою особою відповідача (17.08.2016) після подання позовної заяви ОСОБА_7 (25.07.2016).

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ Нацполіції в Сумській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 №121 від 27.10.2015 та ненаданні обґрунтованої відповіді. А тому, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, відсутні підстави задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача вчинити дії за якими розшукати неповнолітніх синів ОСОБА_2 та встановити місце їх фактичного проживання та навчання, або назвати причини які заважають розшукати дітей, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд не може перебирати на себе повноваження іншого державного органу (у даному випадку ГУ Нацполіції в Сумській області), оскільки виключно до компетенції органів Нацполіції законодавством віднесено обов'язок розшуку зниклих людей.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за вказаним вище рапортом співробітника Сумського ВП (а.с.29) була проведена додаткова перевірка за матеріалами ЖЄО Сумського ВП (м. Суми) від 15.01.2016 №1589, за результатами якої встановлено, що сини позивача постійно мешкали зі своєю матір'ю ОСОБА_9. На даний час фактичне місце мешкання гр. ОСОБА_9 та її синів м. Ужгород Закарпатської області, у зв'язку з чим до начальника Ужгородського ВП ГУНУ в Закарпатській області було зроблено відповідний запит про надання інформації (а.с.27-34).

З огляду на викладені вище обставини, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії за якими розшукати неповнолітніх синів ОСОБА_2 та встановити місце їх фактичного проживання та навчання не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування позивачу судових витрат, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" від 27.04.2006 року № 590, витрати на переїзд, наймання житла, добові компенсуються у розмірі, що не може перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Такі норми встановлені, насамперед, постановою Кабінету Міністрів України "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон" від 23.04.1999 року №663 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59. Відповідно до вказаних норм витрати на проїзд до місця відрядження і назад компенсуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Також компенсуються витрати на проїзд транспортом загального користування (крім таксі) до станції, пристані, аеропорту, якщо вони розташовані за межами населеного пункту, де проживає особа або де знаходиться суд. Добові компенсуються за кожний день перебування за межами місця проживання, включаючи день виїзду та приїзду. Граничний розмір добових становить - 30 грн. (якщо до рахунку на оплату вартості проживання у готелі не включено витрати на харчування).

Компенсація за відрив від звичайних занять стосується лише осіб, які не є зайнятими, тобто не працюють. Під "звичайними заняттями" розуміється буденна діяльність безробітної особи, пенсіонера, домогосподарки тощо. Розрахунок цієї компенсації здійснюється пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Так, позивач приймав участь у двох судових засіданнях (18.08.2016 та 30.08.2016), враховуючи що він проживає в іншому населеному пункті (с. Будилка, Лебединського району), надав квитки на проїзд №705135 від 18.08.2016, №705139 від 18.08.2016 по 30 грн. та квиток-чек №117214 від 30.08.2016 в сумі 29,71 грн. в один бік (а.с.36).

Таким чином, суд вважає, що підлягають стягненню на користь позивача витрати, враховуючи задоволення позовних вимог частково:

- пов'язані із прибуттям до суду, з урахуванням дороги у зворотному напрямку, в сумі 60 грн. (30+30+30х2)/2;

- добові за два дні в сумі 30 грн. (30+30)/2;

- компенсація за відрив від звичайних занять (18.08.2016 з 6:30 по 14:00 год. та 30.08.2016 з 11:05 по 18:30 год.): 1450 грн. (мін. зарплата) / 22 (робочі дні) = (65,91 грн. х 2 дні)/2 = 65,91 грн.

Разом з тим, підстави для стягнення компенсації за проїзд в маршрутному таксі по 3 грн. відсутні, оскільки у вказаних вище нормах є виключенням проїзд у таксі.

Таким чином, ОСОБА_2 необхідно відшкодувати судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Нацполіції в Сумській області в сумі 155,91 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Сумській області, що полягають у неналежному розгляді заяви ОСОБА_2 №121 від 27.10.2015 та ненаданні обґрунтованої відповіді.

Відшкодувати ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Сумській області () в сумі 155,91 грн. (сто п'ятдесят п'ять грн. 91 коп.).

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 05.09.2016 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов