Справа № 22-а-692/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а-692/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Матюшенка І.В.

при секретарі Пеклін Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира

на постанову Народицького районного суду Житомирської області від 06 серпня 2009 року, -

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у меншому розмірі, ніж визначено Законом, та стягнути недоплачені кошти в сумі 12745 грн. 14 коп. за період з 01.12.2008 року по 30.06.2009 року включно.

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 06 серпня 2009 року позов задоволено. Визнано дії УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира неправомірними. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 12805 грн. 14 коп. доплати до заробітної плати за період з 01.12.2008 року по 30.06.2009 року, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В апеляційній скарзі УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 проживає та працює в смт Народичі /а.с. 3, 4/. Вказаний населений пункт відноситься до зони безумовного Обов'язкового / відселення. Позивачка перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира, та отримує виплати згідно зі ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 5-7, 12/.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні безумовного обов'язкового/ відселення у розмірі трьох мінімальних зарплат щомісяця.

Дія вказаної норми була зупинена на 2008 рік - Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення вищевказаного закону щодо зупинення дії ч. 2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії", №59498/00, пар. 35, ECHR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Van Duyn V. Home Office (Case 41/74 van Duyn V. Home Office ); справа про принцип юридичної визначеності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування постанови немає.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 206, 211, 212 КАС України, колегія

суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира відхилити.

Постанову Народицького районного суду Житомирської області від 06 серпня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: