Справа № 814/1639/16
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

31 серпня 2016 року Справа № 814/1639/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Науменко О.Г. розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Устюжаніна, 51, Первомайськ, Миколаївська область, 55200

доУправління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Адміральська, 27/1, 5-й поверх, Миколаїв, 54001
провизнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 04.08.2016 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 51800640.

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 51800640 від 04.08.2016 року прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 373 654 гривень 42 копійок. Вважає вказану постанову протиправною, оскільки реалізація майна, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, здійснюється виключно державним виконавцем на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження, що виключає можливість добровільно виконати виконавчий напис у семиденний термін з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідач позов не визнав, вказавши на необхідність державного виконавця прийняття рішення про стягнення судового збору.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та 2 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Із матеріалів справи слідує, що 28.05.2013 року між ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» (далі по тексту - ПАТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір нежитлової будівлі, відповідно до якого позивачка виступала майновим поручителем за зобовязаннями ПП «Благо-С 2007» по кредитному договору № 04-620 від 27.05.2013 року укладеного між ПП «Благо-С 2007» та ПАТ «ПУМБ».

19.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видано виконавчий напис №1733 про звернення стягнення на нерухоме майно (нежитлова будівля, цех для виробництва виробів із деревини, що складається із: цех-1 площею 58,0 кв.м., кабінет 2пощею 13,3 кв.м., допоміжне приміщення-4 площею 23,1 кв. м., цех-5 площею 266,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вулиця Підгороднянське шосе, буд. 10-а), що належить на праві власності гр. ОСОБА_1, яка є майновим поручителем ПП «Благо-С 2007» за його кркдитними зобовязаннями згідно договору №04-620 від 27.05.2013 року (з додатковими угодами до нього № 1 від 18.02.2014 року та № 2 від 26.09.2014 року), укладеним між ПП «Благо-с 2007» та ПАТ «ПУМБ».

28.07.2016 року за заявою стягувача на підставі виконавчого напису №1733 від 19.08.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51800640, в якій запропоновано божнику самостійно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 03.08.2016 року.

04.08.2016 року за невиконання боржником виконавчого напису №1733 від 19.08.2016 року у встановлений термін, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 373 654 гривні 42 копійки.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Приписами ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на майно передбачений главою 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, частинами 1 та 6 статті 52 названого Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Частиною 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Окрім того, у статті 11 названого Закону міститься застереження, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що в випадку судового дослідження реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалах від 13.11.2014 року у справі № К/800/34285/14 та від 09.04.2015 року у справі № К/800/17378/14.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин, виконавчий збір визначено як санкцію відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Отже, враховуючи вищенаведене, а саме відсутність у позивача можливості провести добровільне виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, підстави для притягнення його до відповідальності за таке невиконання у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження у відповідача були відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вищенаведене в сукупності є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про стягнення виконавчого збору від 04.08.2016 року у виконавчому провадженні № 51800640.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області суму сплаченого судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний