Справа № 820/2690/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 вересня 2016 р. №820/2690/16

Харківський окружний адміністративний суд у колегіальному складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

суддів - Нуруллаєва І.С., Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника 1-го відповідача - Соляник І.В.,

представника 2-го відповідача - Соляник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконною відмови, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконною відмову ГУНП України в Харківській області в частині виплати позивачу компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні;

- зобов'язати ГУНП в Харківській області і (СФЗБО) ХМУ ГУМВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії (а в разу ліквідації ХМУ ГУМВС України в Харківській області - Державну казначейську службу України) виплатити позивачу грошове забезпечення в подвійному розмірі за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні з розрахунку 1927 понаднормових годин, які він затратив починаючи з 02.02.2015 року по 04.12.2015 року ;

- зобов'язати (СФЗБО) ХМУ ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії (а в разі ліквідації ХМУ ГУМВС України в Харківській області - Державну казначейську службу України) виплатити позивачу грошове забезпечення при його звільненні з ОВС України з 06.11.2015 року у відповідності до ст. 44 КЗПП України.

В обґрунтування позову зазначив, що з травня 2010 року був призначений на посаду дільничного інспектора міліції Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. За час несення служби тричі отримав чергові спеціальні звання і в травні 2015 року отримав спеціальне чергове звання - капітан міліції. В зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» 06.11.2015 року, відповідно до наказу МВС позивача звільнено з ОВД в зв'язку з переводом в інше міністерство. При звільненні позивача з ОВС в зв'язку з переходом у встановленому порядку до іншого міністерства, установи, організації його не було ніде переведено і не було виплачено жодної матеріальної допомоги, а саме: виплати грошового забезпечення в розмірі двох заробітній плат при звільненні відповідно до положень ст. 44 КЗПП України, також не було оплачено за весь час служби грошове забезпечення за надурочні години, які складають навіть більше часу аніж робочі часи встановлені ЗУ «Про міліцію».

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. У письмових запереченнях вказав, що Жовтневий РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області підпорядковувався ХМУ ГУМВС, яке є самостійною юридичною особою та на даний час не ліквідовано. Саме ХМУ ГУМВС України в Харківській області нараховувало та виплачувало грошове забезпечення позивачу до 07.11.2015. Ніякого відношення до ГУНП в Харківській області позивач взагалі не мав оскільки в жодних правовідносинах позивач та ГУНП в Харківській області не знаходилися.

Відносно позовних вимог до Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області представник відповідачів вказав, що відповідно до записів в книзі нарядів Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області позивач ніс службу в наряді у період з 05.02.2015 по 28.09.2015 по 4 - 8 годин на день, тоді як робочий день працівника міліції становить 8 годин, отже зазначені записи не є доказом несення понаднормової служби позивачем. Відповідно до наказу ГУМВС України в Харківській області № 510 від 30.06.2015 позивач був відряджений у період з 02.07.2015 до смт. Борова Харківської області для несення служби на блокпостах, розташованих на території Борівського району Харківської області та у підпорядкування начальникові борівського РВ ХМУ на вказаний період. Оскільки табель робочого часу ОСОБА_1 Борівським РВ ГУМВС не вівся, у ХМУ ГУМВС, яке нараховувало та виплачувало грошове забезпечення позивачу, підстав для виплати компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні немає.

Щодо позовної вимоги про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, представник відповідачів зазначив, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні мають військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби у зв'язку із скороченням штатів у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності 10 років і більше. З огляду на відсутність у позивача 10 років служби, вказана виплата не проводилась.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, про дату, час та місце повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, правом надання заперечень на адміністративний позов не скористався.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив службу на посаді дільничного інспектора СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

05.11.2015 позивачем подано рапорт про звільнення з ОВС у зв'язку з переходом на службу до органів поліції.

06.11.2015 наказом ГУМВС України в Харківській області № 628 о/с позивача звільнено з ОВС за п. 64 «з» Положення про проходження служби РНС ОВС.

07.11.2015 позивач звернувся з рапортом до т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області про прийняття на службу до поліції та призначення на посаду інспектора Жовтневого відділення Ленінського відділу поліції ГУНП в Харківській області.

На виконання доручення Міністра внутрішніх справ України оголошеного на засіданні колегії МВС України 20.10.2015 та п.2.2. листа заступника Міністра - керівника апарату Тахтая О.В. списки працівників. які бажали продовжити службу в поліції направлялись на погодження з УВБ в Харківській області та ІОС УКЗ. Згідно наданих до УКЗ списків кандидатура позивача не була погоджена УВБ в Харківській області ДВБ МВС України , про що йому було повідомлено листом від 04.12.2015 та відмовлено у прийомі на службу.

Згідно п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

На підставі п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» внесено зміни до наказу ГУМВС України в Харківській області від 06.11.2015 № 628 о/с в частині зміни підстав звільнення : п. 64 «З» змінено на п. 64 «Г» ( через скорочення штатів).

З огляду на те, що позивач не отримав компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні та грошового забезпечення при його звільненні з ОВС України з 06.11.2015 року у відповідності до ст. 44 КЗПП України, вважаючи вказані дії та рішення відповідачів такими, що порушують права позивача, останній звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Регулювання правового становища осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ здійснюється відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ», затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний Статут), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114, відомчих наказів, постанов, інструкцій та інших.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про міліцію» передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Отже, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів щодо такої не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Відповідно до Положення та ст. 22 Закону України «Про міліцію» для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 3.7.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 (далі - Інструкція), підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 3.7.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Відповідно до пунктів 1, 3 Інструкції про порядок залучення працівників органів внутрішніх справ України до несення служби понад установлений законодавством робочий час, в дні щотижневого відпочинку та святкові дні і надання відповідних компенсацій, затвердженої наказом міністра внутрішніх справ України від 17.12.1991 року № 530, до несення служби понад установлений законодавством робочий час, а також несення служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні особи рядового і начальницького складу органів, підрозділів та навчальних закладів внутрішніх справ можуть залучатися для виконання невідкладних завдань в боротьбі із злочинністю і охороні громадського порядку при особливих оперативних умовах. Підставами залучення працівників органів внутрішніх справ до надурочної служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є письмові накази (вказівки) керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів, чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ. В наказі вказуються причини, що викликали необхідність залучення працівників до надурочної служби, служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні, перелік працівників, які залучаються до її виконання, тривалість служби.

Оскільки, накази про залучення позивача до понаднормової служби не приймались, табелі обліку робочого часу, які б свідчили про понаднормову службу позивача, до відповідача не надходили, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнати незаконною відмови ГУНП України в Харківській області в частині виплати позивачу компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні та зобов'язання ГУНП в Харківській області і (СФЗБО) ХМУ ГУМВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії (а в разу ліквідації ХМУ ГУМВС України в Харківській області - Державну казначейську службу України) виплатити позивачу грошове забезпечення в подвійному розмірі за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні з розрахунку 1927 понаднормових годин, які він затратив починаючи з 02.02.2015 року по 04.12.2015 року.

Суд окремо зазначає, що Головне управління Національної поліції в Харківській області це новостворена юридична особа територіальний орган Національної поліції. Позивач був звільнений наказом ГУМВС України в Харківській області з посади дільничного інспектора СДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, який підпорядковувався ХМУ ГУМВС, яке є самостійною юридичною особою та на даний час не ліквідовано. Саме ХМУ ГУМВС України в Харківській області нараховувало та виплачувало грошове забезпечення позивачу до 07.11.2015 року, жодних правовідносин між позивачем та ГУНП в Харківській області не існувало. Отже, позовні вимоги до ГУНП в Харківській області є безпідставними та необґрунтованими.

Відносно позовної вимоги зобов'язати (СФЗБО) ХМУ ГУМВС України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії (а в разі ліквідації ХМУ ГУМВС України в Харківській області - Державну казначейську службу України) виплатити позивачу грошове забезпечення при його звільненні з ОВС України з 06.11.2015 року у відповідності до ст. 44 КЗПП України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про міліцію» передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Отже, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів щодо такої не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні мають військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби у зв'язку із скороченням штатів у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності 10 років і більше.

З наявних матеріалів вбачається, що наказом ГУМВС України в Харківській області від 29.12.2015 № 689 о/с відповідно до пункту 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» були внесені зміни до пункту наказу ГУМВС України в Харківській області від 06.11.2015 № 628 о/с в частині звільнення позивача у запас Збройних сил згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 64 «З» (у зв'язку переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. А саме, позивач вважається звільненим згідно з пунктами 10 та 11 розділу «XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних сил за пунктом 64 «Г» (через скорочення штатів), з виплатою компенсації за невикористану чергову відпустку з 01.01.2015, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні - 08 рок. 05 міс. 27 днів., у пільговому обчисленні - 09 рок. 01 міс. 00 дн.

З огляду на вищевикладене, вислуга років позивача на день звільнення складає у календарному обчисленні - 08 рок. 05 міс. 27 днів., у пільговому обчисленні - 09 рок. 01 міс. 00 дн, тобто у позивача відсутні 10 років служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обов'язку у Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області здійснювати виплату позивачу грошового забезпечення при його звільненні з ОВС України у відповідності до ст.44 КЗПП України та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно про необґрунтованість вказаної позовної вимоги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, неналежним чином обґрунтовані, непідтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 24, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківського міського управління Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Державної казначейської служби України про визнання незаконною відмови, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06.09.2016 року.

Головуючий суддя Полях Н.А.

судді Нуруллаєв І.С.

Мар`єнко Л.М.