Справа № 826/8158/16
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 серпня 2016 року 14 год. 42 хв. № 826/8158/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., при секретарі судових засідань Стеценко А.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Бэль" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у судовому засіданні 29 серпня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов приватного підприємства "Бэль" (далі - позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - відповідач, Нацкомфінпослуг), про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання його захистити права позивача, а саме:

- здійснити належний розгляд скарги позивача від 28 лютого 2016 року "Про порушення ПрАТ "УАСК АСКА" вимог законодавства про фінансові послуги" та скарги від 14 березня 2016 року "Про порушення ПрАТ "УАСК АСКА" вимог законодавства про фінансові послуги та припинення дії ліцензії", шляхом проведення фахової позапланової перевірки ПрАТ "УАСК АСКА";

- ухвалення законного рішення щодо захисту прав позивача за результатами вказаної перевірки.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправними діяннями відповідача, а саме неналежним розглядом звернень позивача, порушено права останнього, внаслідок чого позивач може зазнати матеріальної шкоди.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

До суду через канцелярію від законного представника позивача надійшла письмова заява про зміну предмету спору, згідно з якою, законний представник позивача просив визнати протиправними (дискримінаційними) дії та бездіяльність відповідача і зобов'язання його захистити права позивача, а саме вчинити у строк, визначений судом, наступні дії: здійснити у строк не більше п'яти днів належний розгляд скарги позивача від 14 березня 2016 року "Про порушення ПрАТ "УАСК АСКА" вимог законодавства про фінансові послуги та припинення дії ліцензії", шляхом проведення фахової позапланової перевірки ПрАТ "УАСК АСКА"; ухвалити законне рішення щодо захисту прав позивача за результатами такої перевірки. Вказану заяву судом, відповідно до ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Під час переходу до розгляду справи по суті представники позивача підтримали позов, з урахуванням зміни предмету спору, та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представники відповідача не визнали позов, у тому числі з урахуванням зміни предмету спору, та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між ПрАТ "УАСК АСКА", як страховиком, та позивачем, як страхувальником, 17 липня 2012 року укладено договір СТД №2986937 обов'язкового страхування повітряних суден (далі - договір страхування), згідно з яким, предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням повітряними судами (далі - ПС), зазначеними у додатку №1 до цього договору.

Страховик здійснює страхування ПС страхувальника в межах, у строки і на умовах цього договору, відповідно до Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 року №1535.

Згідно з додатком №1 до договору страхування, цей договір укладений щодо ПС: Diamond 42 NG, UR-BELL.

Відповідно до додаткової угоди до договору страхування, укладеної 26 грудня 2014 року, договір страхування діє до 31 грудня 2015 року включно.

Вказаною додатковою угодою змінено додаток №1 до договору страхування на додаток №1/2 до договору страхування, у зв'язку з чим, ПС, щодо яких укладено договір страхування: Diamond 40 NG, UR-BELL, Diamond 40 NG UR-TEL.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, позивач, у зв'язку з настанням страхового випадку, звернувся до страховика із заявою про проведення страхової виплати згідно з умовами договору страхування.

З наявної у матеріалах справи копії вказаної заяви вбачається, що страховий випадок стався 02 серпня 2015 року о 15 год. 50 хв. в аеропорті Гоголев: у літака Diamond 40 NG UR-TEL при "обруливании" по злітно-посадковій смузі спустила пневматика правого шасі, після чого ПС зійшло на ґрунт, що призвело до заподіяння ушкоджень частин і агрегатів ПС.

Після отримання заяви позивача страховик повідомив страхувальника про необхідність подання додаткових документів.

В подальшому, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, страховик листом від 11 лютого 2016 року №0298 повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування. Така відмова обґрунтована тим, що згідно з висновками незалежного експерта та заключенням комісії по розслідуванню аварії з ПС Національного бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами, однією з основних причин зіткнення ПС із земною поверхнею є "недостатня наявна посадкова дистанція, яка залишилась після здійснення посадки літака та застосування гальм, для зупинки літака в межах смуги". "Недостатня наявна посадкова дистанція є наслідком порушення пілотом вимог Посібника з льотної експлуатації ПС, у частині, що стосується потрібної для експлуатації ПС довжини ЗПС, перевищення посадкової маси ПС, а також виконання польотів при наявності гідравлічної рідини з вичерпаним терміном експлуатації, що не відповідає вимогам ДЕСТ, що могло вплинути на ефективність системи гальмування при посадці ПС".

За переконанням страховика, застраховане ПС виконувало політ з порушенням вимог Посібника з льотної експлуатації ПС та посадку в місці, котре не відповідає вимогам, встановленим Посібником з льотної експлуатації ПС, наслідком чого стала недостатність наявної посадкової дистанції.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до відповідача зі скаргами про порушення ПрАТ "УАСК АСКА" вимог законодавства про фінансові послуги та припинення дії ліцензії.

У скарзі від 14 березня 2016 року позивач зазначив про те, що ним отримано відмову у виплаті страхового відшкодування.

17 лютого 2016 року позивач звернувся до страховика із листом №27-02/ст/16 з проханням надати проміжний звіт по страховій експертизі від 23 грудня 2015 року для ознайомлення та власного переконання вірогідності висновків експерта.

24 лютого 2016 року страховик направив на адресу позивача лист №0377, яким відмовився надати запитуваний позивачем документ.

Проміжний звіт по страховій експертизі від 23 грудня 2015 року направлений страховиком позивачу тільки після розгляду відповідачем скарги позивача від 28 лютого 2015 року. Однак, позивач вказаним звітом скористатися не може, оскільки його складено на іноземній мові і він не може бути доказом при вирішенні спорів на території України.

Суть скарги від 14 березня 2016 року полягає у тому, що страховик навмисно не виконує свій обов'язок за договором страхування, а саме не виплачує страхове відшкодування. Викладене, за переконанням позивача, є підставою для припинення дії ліцензії з страхування повітряного транспорту.

За результатами розгляду скарги позивача від 14 березня 2016 року, відповідач листом від 30 березня 2016 року №2441/13-12 повідомив позивача про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нацкомфінпослуг направлено вимогу щодо надання страховиком інформації та документів за страховою справою.

Згідно з інформацією, наданою страховиком, ТОВ "СК "ТІТ", що є перестраховиком, призначило та направило незалежного експерта НТЦ "Незалежна експертиза та позови в авіації" для участі з правом дорадчого голосу в розслідуванні обставин випадку.

Далі у тексті листа відповідача від 30 березня 2016 року викладено той самий текст, що і у листі-відмові страховика.

Тобто, за переконанням позивача, з чим погоджується суд, відповідачем самостійно не здійснено перевірку діяльності страховика щодо конкретного випадку, ним тільки враховано обставини, встановлені страховиком та перестраховиком.

Згідно з п. 1, пп. 4, пп. 5 п. 3 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070/2011, Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Основними завданнями Нацкомфінпослуг є: здійснення в межах своїх повноважень державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг і дотриманням законодавства у відповідній сфері; захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах своїх повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг.

Відповідно до преамбули Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон), цей Закон встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Згідно зі ст. 1, п. 3 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 21, п. 3 ч. 1 ст. 27, п.п. 7, 8 ч. 1 ст. 28 Закону, державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом: нагляду за діяльністю учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг).

Державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Основними завданнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є: захист прав споживачів фінансових послуг шляхом застосування у межах своїх повноважень заходів впливу з метою запобігання і припинення порушень законодавства на ринку фінансових послуг.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: встановлює обмеження на суміщення надання певних видів фінансових послуг; здійснює контроль за достовірністю інформації, що надається учасниками ринку фінансових послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч.ч. 1, 4 ст. 3, ч.ч. 1, 6 ст. 16, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Таким чином, проаналізувавши викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо розгляду скарги позивача від 14 березня 2016 року, оскільки відповідачем не вжито заходів, спрямованих на повний та всебічний розгляд скарги позивача. Прийняття до уваги тільки інформації, зазначеної у документах, направлених страховиком на вимогу уповноваженого органу, за переконання суду, не є вчиненням суб'єктом владних повноважень достатніх дій для розгляду і вирішення звернення.

Суд зазначає, що належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною вказаної бездіяльності та зобов'язання відповідача розглянути і вирішити скаргу позивача від 14 березня 2016 року на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу викладених положень та обставин вбачається, що позов приватного підприємства "Бэль" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання протиправними дій, бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, щодо розгляду та вирішення скарги приватного підприємства "Бэль" від 14 березня 2016 року "Про порушення ПрАТ "УАСК АСКА" вимог законодавства про фінансові послуги та припинення дії ліцензії" на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України.

3. Зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, розглянути та вирішити скаргу приватного підприємства "Бэль" від 14 березня 2016 року "Про порушення ПрАТ "УАСК АСКА" вимог законодавства про фінансові послуги та припинення дії ліцензії" на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Присудити на користь приватного підприємства "Бэль" () частину здійсненого ним судового збору у розмірі 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ().

Копії постанови у повному обсязі направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена

та підписана 07 вересня 2016 року