Справа № 2-а-5161/08/1570
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-5161/08/1570

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2010 р.

Справа № 2-а-5161/08/1570

Категорія:2.11.1

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурії О.В., Шляхтицького О.І.,

при секретарі Тимошенко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2009 року у адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн»до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу на постанову суду в якій зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 05 вересня 2007 року по 11 вересня 2007 року посадовими особами ДПІ у Приморському районі м. Одеси було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Мегалайн»з питань взаєморозрахунків з ПП «Антарес Плюс»за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2006 року, установчі документи якого визнано судом недійсними.

Актом перевірки № 1475/23-30-/209098686 від 19 лютого 2008 року /а.с. 9-15/ взаєморозрахунків ТОВ «Мегалайн»з ПП «Антарес Плюс»встановлено, що між підприємствами було укладено договір ремонтно-будівельних робіт від 01 червня 2006 року /а.с.17-18/. При цьому, ПП «Антарес Плюс»виконало роботи, що підтверджується актом прийняття виконаних робіт /а.с.19-23/, та довідкою про вартість виконаних робіт за червень 2006 року /а.с.24/.

Як вбачається з акту перевірки № 1475/23-30-/209098686 від 19 лютого 2008 року /а.с.9-15/ підставою для заниження відповідачем суми податкового кредиту позивача з податку на додану вартість визначено наступні обставини: постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2007 року по справі №2а-468/07 визнано недійсними статут ІIIІ «Антарес Плюс» з моменту його реєстрації, а саме з 30 серпня 2005 року, свідоцтво про реєстрацію платником ПДВ ПП «Антарес Плюс»№23224304 з моменту його видачі, а саме з 06 жовтня 2005 року.

При цьому в акті перевірки відповідач посилається на п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», згідно якого право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платник податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону. За таких підстав, на думку відповідача, виписана позивачу податкова накладна с недійсною, тому позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за вказаною вище податковою накладною.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того, що датами виникнення у позивача права на податковий кредит по податку на додану вартість є дати виписування ПП «Антарес Плюс»позивачу податкових накладних у відповідні періоди. На момент виписування податкових накладних ПП «Антарес Плюс»знаходилось в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій, а також мало свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. Ухилення однією із сторін від сплати податків після виконання угод відповідно до діючого законодавства України не є підставою для виключення зі складу податкового кредиту позивача сплаченої ним суми податку на додану вартість у зв'язку з придбанням робіт (послуг), а тягне за собою відповідальність посадових осіб у даному випадку ПП «Антарес Плюс».

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4. тієї ж статті не підлягають включенню до складу податкового кредиту будь-які витрати зі сплати податку, які не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціям, а у разі імпорту робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, які засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

При цьому в підпункті 7.5.1 пункту 7.5 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків із використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Законі України «Про податок на додану вартість» передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної, при цьому Закон не ставить в залежність платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Доводів стосовно порушення позивачем п.п.7.2.4 п.7.2 ст.7, п.9.8 ст.9. п.10.6 ст.10 Закону України «Про податок па додану вартість»ДПІ у Приморському районі м. Одеси не наведено.

Крім того, згідно з ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2010 року постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2007 року скасована, провадження у справі закрито.

Із врахуванням викладеного, оскільки висновки суду обгрунтовані з посиланням на норми законів та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст.200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси –залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2009 року –без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: