Справа № 820/2362/16
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

29 серпня 2016 р. Справа № 820/2362/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - Ходарєвої К.Г.,

представника відповідача - Ковальчука Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, в якому просить суд податкові повідомлення-рішення № від 18.04.2016 р. про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 52041,0 грн. та № від 18.04.2016 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2015 року в сумі 27899,80 грн. з накладенням штрафних санкцій в сумі 6974,95 грн. та за червень 2015 року в сумі 29923,80 грн. з накладенням штрафних санкцій в сумі 7480,95 грн., винесені Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові МГУ ДФС - визнати незаконними та скасувати.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення № та № від 18.04.2016 р. прийняті Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення, які надав до суду.

Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав.

Судом встановлено, що фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС на підставі наказу від 23.03.2016 року №108 (а.с.237) проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток за 2015 рік та з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами: ПП "Паралеле.піпед" () за травень та червень 2015 року; НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ () за травень 2015 р., за результатами якої складено акт від 31.03.2016 року №30/28-09-40-14/00213121.

У вказаному акті перевірки містяться висновки про порушення Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ":

- фінансово-господарські відносини ДП "Завод "Електроважмаш" з постачальником ПП "Паралеле.піпед" за травень 2015 р. на суму ПДВ 14182,8 грн., за червень 2015 р. на суму ПДВ 29923,8 грн. не відповідають дійсності або мають ознаки нереальності здійснених фінансово-господарських операцій;

- порушення п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 44106,6 грн., у т.ч. за травень 2015 р. на суму 14182,8 грн., за червень 2015 р. на суму 29923,8 грн., завищена сума заявленого бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2015 р. на загальну суму 44106,6 грн., у т.ч. за травень 2015 р. на суму 14 182,8 грн., за червень 2015 р. на суму 29923,8 грн.;

- фінансово-господарські відносини ДП "Завод "Електроважмаш" з постачальником НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ за травень 2015 р. на суму ПДВ 13717,0 грн., не відповідають дійсності або мають ознаки нереальності здійснених фінансово-господарських операцій;

- порушення П.П. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за травень 2015 р. на суму 13717,0 грн., завищена сума заявленого бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2015 р. на суму 13717,0 грн.;

- за результатами перевірки ДП "Завод "Електроважмаш" з питань дотримання вимог податкового законодавства з додатку на прибуток за 2015 рік по взаємовідносинам з контрагентами ПП "Паралеле.піпед" за травень та червень 2015 року НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ за травень 2015 року встановлено порушення вимог п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України рахунок чого у податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік занижено об'єкт оподаткування на 289118,0 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на 52041,0 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 31.03.2016 року №30/28-09-40-14/00213121 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № від 18.04.2016 р. про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 52041,0 грн. та № від 18.04.2016 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2015 року в сумі 27899,80 грн. з накладенням штрафних санкцій в сумі 6974,95 грн. та за червень 2015 року в сумі 29923,80 грн. з накладенням штрафних санкцій в сумі 7480,95 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Слід вказати на те, що фактично контролюючим органом зроблені висновки по господарським операціям між підприємством позивача та ПП "Паралеле.піпед", НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ.

Суд зазначає, що між підприємством позивача та ПП "Паралеле.піпед" у спірному періоді було укладено ряд договорів № 238-18/13, №238-13/6-ВК та №238-18/28.

Судом встановлено, що між ДП "Завод "Електроважмаш" (в якості замовника) та ПП "Паралеле.піпед" (в якості постачальника) 26.03.2015 року укладено договір поставки продукції № 238-18/13(а.с.71-73).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити продукцію партіями у власність замовника, а замовник зобов'язується прийняти від постачальника продукцію та оплатити її в порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 1.2 передбачено, що найменування, номенклатура, кількість та ціна за одиницю продукції, а також код і назва, згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 457 від 11.10.2010 р., вказуються у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість цього договору складає 613767,60 грн. у т.ч. ПДВ 20% 102294,60 грн.

Розділом 4 договору встановлено порядок розрахунків.

На підтвердження здійснення господарської операції, представником позивача до матеріалів справи надано: специфікацію №1, податкову накладну №5 від 19.05.2015 р., прибутковий ордер №227 від 19.05.2015 р., накладну №5 від 19.05.2015 р., товарно-транспортну накладну №1 від 19.05.2015 р., податкову накладну №6 від 08.06.2015 р., прибутковий ордер №301 від 08.06.2015 р., накладною №6 від 08.06.2015 р., товарно-транспортну накладну №2 від 08.06.2015 р., платіжні доручення №16776 від 05.08.2015 р., №17091 від 19.08.2015 р., №2339 від 24.11.2015 р., №15270 від 29.12.2015 р.

Товарно-матеріальні цінності було отримано провідним інженером управління товарно-матеріальних цінностей та комплектації ОСОБА_3 на підставі довіреності №765.

Використання отриманої за договором продукції у виробництві ДП "Завод "Електроважмаш" підтверджується лімітно-забірними картками №410, №704, №103, №104, №42, №820, №633, №478, №480, №374, №188, №189, №190, №326-329, №286, №192.

Судом встановлено, що між ДП "Завод "Електроважмаш" (в якості замовника) та ПП "Паралеле.піпед" (в якості учасника) 05.03.2015 року укладено договір поставки продукції №238-13/6-ВК(а.с.108-110).

Згідно п. 1.1 договору учасник зобов'язується поставити продукцію у власність замовника партіями, а замовник зобов'язується прийняти від учасника продукцію та оплатити її в порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 1.2 передбачено, що найменування, номенклатура, кількість та ціна за одиницю продукції, вказуються у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість цього договору складає 218340,0 грн. у т.ч. ПДВ 36390,0 грн.

Розділом 4 договору встановлено порядок розрахунків.

На виконання умов договору на ДП "Завод "Електроважмаш" поставлено та оприбутковано руберойд на загальну суму 1486,80 грн., що підтверджується податковою накладною №7 від 08.06.2015 р., прибутковим ордером №314 від 08.06.2015 р., накладною №7 від 08.06.2015 р., транспортування продукції здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної №1 від 08.06.2015 р.

Згідно цього ж договору на ДП "Завод "Електроважмаш" поставлено та оприбутковано папір БУ-Б на загальну суму 19356,0 грн., що підтверджується податковою накладною №8 від 09.06.2015 р., прибутковим ордером №306 від 09.06.2015 р., накладною №8 від 09.06.2015 р., транспортування продукції здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної №3 від 09.06.2015 р.

Товарно-матеріальні цінності було отримано провідним інженером управління товарно-матеріальних цінностей та комплектації ОСОБА_4 на підставі довіреності №952, що підтверджується копією витягу з журналу видачі довіреностей на отримання ТМЦ.

За отриману продукцію позивачем сплачено ПП "Паралеле.піпед" 20842,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18334 від 20.11.2015 р.(а.с.131).

Отримана за договором продукція використана у виробництві ДП "Завод "Електроважмаш" підтверджується лімітно-забірними картками №667, №99457, №759828, №993, №65, №132, №117.

Судом встановлено, що між ДП "Завод "Електроважмаш" (в якості замовника) та ПП "Паралеле.піпед" (в якості постачальника) 21.05.2015 року укладено договір поставки продукції №238-18/28(а.с.132-134).

Згідно п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити продукцію партіями у власність замовника, а замовник зобов'язується прийняти від постачальника продукцію та оплатити її в порядку, передбаченому цим договором.

Пунктом 1.2 передбачено, що найменування, номенклатура, кількість та ціна за одиницю продукції, а також код і назва, згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики № 457 від 11.10.2010 р., вказуються у специфікації №1, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору загальна вартість цього договору складає 44572,08 грн. у т.ч. ПДВ 20% 7428,68 грн.

Розділом 4 договору встановлено порядок розрахунків.

На виконання зобов'язань за вказаним вище договором на ДП "Завод "Електроважмаш" поставлено та оприбутковано господарські товари (сокира, граблі, щітки і т.д.) на загальну суму 44572,08 грн., що підтверджується податковою накладною №9 від 09.06.2015 р., прибутковим ордером №307 від 09.06.2015 р., накладною №9 від 09.06.2015 р., товарно-транспортною накладною №4 від 09.06.2015 р.

Товарно-матеріальні цінності було отримано провідним інженером управління товарно-матеріальних цінностей та комплектації ОСОБА_3 на підставі довіреності №916.

Використання вищевказаної продукції у виробництві позивача підтверджується лімітно-забірними картками №489, №490, №487, №488, №491, №512, №514, №515, №520, №532, №968, №152.

Як вбачається з платіжного доручення №18401 від 26.11.2015 р. підприємством позивача здійснено оплату за поставлену продукцію.

Контролюючим органом а акті перевірки зазначено, що у податкових накладних, отриманих від ПП "Паралеле.піпед" назва договору вказано "договір купівлі-продажу", хоча в самому договорі фактична назва "договір поставки", що є порушенням Наказу Міністерства фінансів від 22.09.2014 р. №957 "Про затвердження форми податкової закладної та Порядку заповнення податкової накладної", з цього приводу суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір поставки відрізняється від договору купівлі-продажу лише в тому, що за договором поставки товар придбавається для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням. Договір поставки є підвидом договору купівлі-продажу.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25 лютого 2015 року по справі К/800/59113/14 зазначено, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ, суд зазначає наступне.

Між ДП "Завод "Електроважмаш" (в якості замовника) та НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ (в якості постачальника) 25.03.2015 року укладено договір №207-03/437, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити продукцію у власність замовника, а замовник зобов'язується прийняти від постачальника продукцію та оплатити її в порядку, передбаченому цим договором. Поставка продукції здійснюється окремими партіями товару зазначеного в специфікації №1 до даного договору(п.1.1)(а.с.159-161).

Згідно п. 3.1 договору загальна сума постачання за специфікацією №1 складає 587520,0 грн. у тому числі ПДВ 20% 97920,0 грн.

На підтвердження реальності виконання зобов'язань передбачених цим договором позивачем до матеріалів справи надані специфікація №1, додаткові угоди №1, №2, №3, податкова накладна №6 від 14.05.2015 р., прибутковий ордер №668 від 14.05.2015 р., видаткову накладну №114 від 14.05.2015 р., товарно-транспортну накладну №114 від 14.05.2015 р., податкову накладну №14 від 22.05.2015 р., прибутковий ордер №696 від 22.05.2015 р., видаткову накладну №123 від 22.05.2015 р., товарно-транспортну накладну №123 від 22.05.2015 р., платіжні доручення №1383 від 23.06.2015 р., №16579 від 17.07.2015 р.

Товарно-матеріальні цінності було отримано провідним інженером управління по комплектації обладнання та матеріалів ОСОБА_5 на підставі довіреності №726.

Використання вищевказаної продукції у виробництві ДП "Завод "Електроважмаш" підтверджується накладними-вимогами №283, №333, №342, №475, №235, якими оформлено відпуск структурний підрозділ підприємства, їх кількість, ціна, наявні підписи осіб, що здійснили передавання-приймання ТМЦ.

В акті перевірки податковою інспекцією зазначено, що господарські відносини позивача з НВФ "Промкомплект" у формі ТОВ мають ознаки нереальності, оскільки неможливо встановити виробника продукції.

Згідно п. 1 ст. 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином, купівля суб'єктом господарювання товарно-матеріальних цінностей може здійснюватись не обов'язково у виробника товарів (продукції).

Досліджуючи питання реальності господарських операцій, суд дійшов висновку, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями) податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Первинний документ це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд оцінивши наявні в справі докази зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем та контрагентами позивача зобов'язань за спірними правочинами.

Враховуючи вищевикладені факти, суд зазначає, що в ході розгляду справи встановлена реальність укладених правочинів, а надані документи відповідають вимогам чинного законодавства України та можуть вважатися доказами по справі, в розумінні положень глави 6 розділу 2 КАС України.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено доказів на підтвердження викладених в акті перевірки висновків про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку про неправомірність прийнятих Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2016 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача є правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення № від 18.04.2016 р. про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 52041,0 грн. та № від 18.04.2016 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2015 року в сумі 27899,80 грн. з накладенням штрафних санкцій в сумі 6974,95 грн. за червень 2015 року в сумі 29923,80 грн. з накладенням штрафних санкцій в сумі 7480,95 грн., винесені Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові МГУ ДФС.

Стягнути на користь Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" () сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1864 (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) грн. 81 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (код ЄДРПОУ - 39779935).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2016 року.

Суддя Нуруллаєв І.С.