Справа № 820/1143/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 р.Справа № 820/1143/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Книги Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016р. по справі № 820/1143/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

07.04.2016 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 24.02.2016 року про застосування фінансових санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у вигляді штрафу на загальну суму 34000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем порушена процедура проведення фактичної перевірки, а саме: акт про результати фактичної перевірки від 27.01.2016 за № 16/20-10-21-02-10, що й став підставою для прийняття оскаржуваного рішення № суб'єкту господарювання для ознайомлення не надавався, про існування такого документ ФОП ОСОБА_3 дізналась лише після отримання рішення про застосування фінансових санкцій. Також, позивач вважає, що на неї не поширюється обов'язок застосування реєстратора розрахункових операцій, оскільки ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку другої групи, тобто перебуває на спрощеній системі оподаткування та не здійснює торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Крім того, позивач зазначив, що відповідно до змісту оскаржуваного рішення, підставою його ухвалення є акт перевірки від 27.01.2016 за № 16/20-10-21-02-10, проте за результатами фактичної перевірки позивача був складений акт №16 /20-40-21-02-10/НОМЕР_2. Тобто, притягнення до відповідальності відбулося на підставі акту, що не має жодного стосунку до справи, а отже, є неналежним доказом вчинення правопорушення. Також, з рішення про застосування фінансових санкцій вбачається, що підставою для застосування фінансових санкцій став саме абзац 4 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Позивач вважає, що відсутні будь-які дані про те, що ФОП ОСОБА_3 займалась виробництвом алкогольних напоїв, спирту; жодного доказу, який би дозволив встановити хоча б формальні підстави для притягнення до відповідальності з цього приводу, не надавалося. Крім того, позивач посилається на те, що оскаржуване рішення, не відповідає за своєю формою, визначеною положеннями Податкового кодексу України, внаслідок чого рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій - задоволено.

Скасовано рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 24.02.2016 року про застосування фінансових санкцій.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець, пройшла передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, перебуває на обліку як платник податків в Київській об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, є платником єдиного податку ІІ групи, згідно витягу з реєстру платника єдиного податку від 30.04.2015 року №6076/10/20-31-17-01 (а.с. 55), основний вид економічної діяльності (код за КВЕД 47.11) - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с 48).

В.о. начальника ГУ ДФС у Харківській області прийнято наказ від 27.01.2016 року №86 про проведення фактичної перевірки. Також, було виписано направлення від 27.01.2016 року №14 та №15 на проведення фактичної перевірки з 27.01.2016 року по 05.02.2016 року Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_2).

В подальшому, фахівцями податкового органу було проведено перевірку магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1 та складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 27.01.2016 року № 16/20-40-21-02-10/НОМЕР_2 (а.с. 22-25).

В ході проведення перевірки встановлено:

-факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності відповідних ліцензій, чим порушено приписи ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності відповідних ліцензій.

Перевіркою встановлено факт реалізації однієї пляшки горілки "Хлібний дар"Пшенична" містк. 0,2 л., міцн. 40% об., вартістю 23,80 грн. та однієї пачки сигарет з фільтром "Прима Люкс №6" вартістю 12,50 грн. за відсутності ліцензії.

-порушення вимог п. 1,2,12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не проведення розрахункових операцій через РРО та не роздрукування розрахункового документу при продажу товару ( алкогольного напою та тютюнового виробу) на повну вартість покупки;

-порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: ненадання прибуткових та товаротранспортних накладних на алкогольні напої та тютюнові вироби, що знаходились в місці торгівлі та описані в додатку №1 до акту перевірки.

Перевірка проводилась у присутності продавця магазину ОСОБА_5, яку було ознайомлено з направленнями на перевірку від 27.01.2016 року №14,15, про що свідчить особистий підпис на направленнях та вручено копію наказу на проведення перевірки від 27.01.2016 року №86.

Продавець магазину ОСОБА_5 була ознайомлена зі змістом акту перевірки та отримала його другий примірник. Вибірковий опис наявної підакцизної продукції проводився в присутності ОСОБА_5, згідно особистого підпису (а.с. 27).

Податковим органом під час перевірки було проведено вибірковий опис наявної підакцизної продукції у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого описано: одну пляшку горілки "Хлібний дар"Пшенична" містк. 0,2 л., міцн. 40% об., вартістю 23,80 грн. та одну пачку сигарет з фільтром "Прима Люкс №6" вартістю 12,50 грн.

Опис складений інспекторами Мазур Валерієм Сергійовичем та Полуектовим Олександром Валерійовичем.

В зауваженнях до акту перевірки зафіксовано, що до продавця ОСОБА_5 було застосовано психологічний вплив (а.с. 25)

За результатами перевірки та на підставі акту від 27.01.2016 року № 16/20-40-21-02-10/НОМЕР_2 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 26.02.2016 р. № про застосування штрафних санкцій у розмірі 172,00 грн., за порушення п. 1,2,12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (а.с. 86);

- рішення про застосування фінансових санкцій від 24.02.2016 року № в сумі 34000,00 грн., з них: 17000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв за відсутності відповідної ліцензії та 17000,00 грн. за продаж тютюнових виробів за відсутності відповідної ліцензії.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій. ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За приписами п. 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України ).

Згідно із п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.

-направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

-копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

-службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Із аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

У даному випадку, як вбачається із направлень на перевірку, такою обставиною зазначено отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (пп.80.2.5 п.80.2ст.80 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, що підставою для призначення перевірки слугувало звернення ОСОБА_6 від 09.11.2015 року, щодо порушень вимог трудового законодавства в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 88).

Зі скриншоту автоматизованої інформаційної системи управління документами ДФС України вбачається, що заява ОСОБА_6, на яку посилається відповідач від 09.11.2015 року, зареєстрована 17.12.2015 року за №Т/1343 (а.с. 89).

Аналізуючи наведене, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку, відповідачем було отримано в установленому законодавством порядку інформацію щодо іншого порушення - порушення трудового законодавства, яке не було предметом оспорюваної фактичної перевірки.

Щодо посилань відповідача на те, що управлінням доходів і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в ході розгляду звернення ОСОБА_6 ( вхід. 17.12.2015 року №Т/1334), щодо порушення вимог чинного законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 мережа магазинів "ІНФОРМАЦІЯ_1" було встановлено, що за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2, здійснюється реалізація тютюнових виробів та алкогольних напоїв без використання РРО та ліцензії, про що службовою запискою від 12.01.2016 року №18/20-40-17-01-08 повідомлено управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів (а.с. 62), колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки та неправомірність дій щодо проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Відповідно до положень п. п. 19-1.1.16 п. 19.1 ст. 19 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом № 481/95 від 19.12.1995 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"

Згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до ч.12 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абз.5 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З акту перевірки вбачається, що фактичною підставою для відображення висновку про порушення позивачем ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", слугували висновки контролюючого органу про те, що в ході проведення перевірки магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого у АДРЕСА_1, виявлено факт реалізації продавцем ОСОБА_5 однієї пляшки горілки "Хлібний дар"Пшенична" містк. 0,2 л., міцн. 40% об., вартістю 23,80 грн. та однієї пачки сигарет з фільтром "Прима Люкс №6" вартістю 12,50 грн. без наявності відповідних ліцензій.

Судом першої інстанції встановлено, що розрахункові документи (касові чеки), які долучені до акту перевірки та на які посилається відповідач, як на доказ реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" без ліцензії та надані позивачем касові чеки, які є розрахунковими документами в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" , є відмінними один від одного, тому, що дата та час, які проставлені на розрахунковому документі, наданому відповідачем до справи, який начебто був роздрукований перед складанням акту - 26.01.2016 року 22:31:10, не відповідає даті та часу проведення фактичної перевірки - 27.01.2016 р. 13:24:45.

Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що у спірному рішенні відповідач помилково послався на застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на підставі абзацу 4 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", адже відповідальність за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без відповідних ліцензій визначено абзацем 5 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с. 10).

Щодо посилань відповідача на те, що в оскарженому рішенні № від 24.02.16 про застосування фінансових санкцій була допущена описка в зазначенні номеру акту перевірки на підставі якого до позивача було застосовано фінансові санкції тобто замість "№16/20-40-21-02-10" зазначено "№ 16/20-10-21-02-10".

Таким чином, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в магазині, розташованому за адресою: м. Харкові, вул. Чичибабіна, будинок 2, встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів за відсутності відповідних ліцензій, чим порушено приписи ч. 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Частиною 4 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону.

Проте, приписи статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" не встановлюють форми та вимог до рішень про застосування санкцій за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Такі норми містить Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790. Зокрема, додатком до цього Порядку визначено форму рішення про застосування фінансових санкцій, яке виноситься в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Отже будь-які норми, в тому числі ті, що регламентують застосування фінансових санкцій можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 58.1 ст.58 ПК України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України. Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена Порядком застосування фінансових санкцій, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №0 від 24.02.2016 року про застосування фінансових санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 у вигляді штрафу на загальну суму 34000,00 грн. суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 року по справі № 820/1143/16 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2016р. по справі № 820/1143/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 02.09.2016 р.