Справа № 806/1506/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м.Житомир справа № 806/1506/16

категорія 8.3.11

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача Наумчук Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №50497-13 від 14.07.2016р.,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення - рішення №50497-13 від 14.07.2016 року щодо нарахування транспортного податку.

В судовому засіданні представник Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Позивач дійсно є власником легкового автомобіля марки BMW -X6 2015року випуску, середньо ринкова вартість якого становить більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016року. Вважає, що Відповідачем оскаржуване податкове - повідомлення винесено із порушеннями вимог чинного законодавства, так як вказаний транспортний податок підлягав нарахуванню виключно на слідуючий податковий період, тобто на 2016рік і безпідставно нарахований за 2015рік.

Представник Відповідача, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, проти позову заперечив і пояснив, що вказаний транспортний податок введений в повній відповідності до вимог податкового законодавства України, а тому податковий орган правомірно та в межах повноважень оскаржуваним податковим - рішенням визначив Позивачу, як власнику відповідного легкового автомобіля, зазначений транспортний податок, як обов'язковий платіж до бюджету за 2016рік, а не за 2015рік. Винесення такого повідомлення - рішення ні в якій мірі не зумовлено рішеннями Житомирської міської ради.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача, заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов обчислення транспортного податку для фізичних осіб регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення спору.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач дійсно є власником легкового автомобіля BMW -X6 2015року випуску, середньо ринкова вартість якого становить більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016року.

Як зазначив представник податкового органу, саме наявність у власності Позивача вказаного транспортного засобу стала підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №50497-13 від 14.07.2016 року щодо нарахування Позивачу транспортного податку в сумі 25000,00грн.

Безспірно, за приписами пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року N909-VIII (надалі - Закон 909-VIII), що набув чинності з 01.01.2016року, об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до вимог пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України в редакції Закону N71-VIII платниками такого транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством на праві власності такі легкові автомобілі.

Правовою нормою п.267.4 цієї ж статті ст.267 Податкового кодексу України ставка такого податку встановлена з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, а пп.267.5.1 п.267.5 зазначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Як зазначено в пункті 267.6 цієї ж статті ст.267 Податкового кодексу України, саме на Відповідача, як контролюючого органу за місцем реєстрації платника, покладено повноваження щодо обчислення суми такого податку шляхом надсилання (вручення) платнику податку відповідного податкового повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити.

Суд вважає безпідставними доводи представника Позивача про те, що встановлення такого транспортного податку на 2016рік протирічить вимогам ст.4 Податкового кодексу України та ст.27 Бюджетного кодексу України. Такі доводи є результатом помилкового трактування вказаних правових норм та не врахування інших положень податкового законодавства України з огляду на таке.

По-перше, повноваження Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільських, селищних та міських рад щодо податків та зборів чітко розмежовані правовими нормами статті 12 Податкового кодексу України.

В п.12.1 цієї статті Податкового кодексу України прямо зазначено, що саме Верховна Рада України не лише встановлює і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад, а також визначає елементи таких місцевих податків та зборів, перелічені в пункті 7.1 статті 7 цього Кодексу.

Тобто, саме Верховна рада України визначає елементи місцевого податку: платників цього податку, об'єкт і базу оподаткування, ставку такого податку, порядок обчислення такого податку, його податковий період, строк та порядок сплати цього місцевого податку.

Ще Законом N71-VIII Верховна рада з 01.01.2015року визначила всі елементи транспортного податку, перелічені в пункті 7.1 статті 7 цього Кодексу.

По-друге, стабільність, як один із принципів, на якому ґрунтується податкове законодавство України, визначений правовими нормами пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, є досить зрозумілим і містить дві складові, а саме - вказаний принцип містить заборону щодо зміни податків та зборів, їх ставок і податкових пільг протягом бюджетного року, та заборону на внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Така правова позиція викладена також в Постанові Верховного суду України від 09.04.2013року.

Вказаний Закон 909-VIII ухвалений 24 грудня 2016року, тобто до початку нового бюджетного періоду (2016року), а ставки цього податку були введені ще Законом N71-VIII ухваленим 28 грудня 2014року.

По-третє, правові норми пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України прямо передбачають, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням мінімальної ставки місцевих податків та зборів.

Крім того, відповідно до п. 4 розділу II Прикінцевих положень Закону 909-VIII органам місцевого самоврядування було лише рекомендовано у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2016 рік податку на майно, в тому числі щодо податку на майно (в частині транспортного податку).

Більш того, Закон 909-VIII ні в цілому, ні в частині введення транспортного податку, ні станом на день винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, ні на день розгляду справи, не визнавався в установленому законодавством порядку таким, що ухвалений із порушенням вимог Конституції та законів України.

Суд вважає безпідставними доводи представника Позивача про те, що рішення Житомирської міської ради від 14.07.2016року №253 "Про внесення змін до рішення Житомирської міської ради від 10.06.2015року № 932 "Про місцеві податки та збори", яким змінено положення про транспортний податок, набере чинності лише з 01.01.2017року.

При прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Відповідачем взагалі не враховувалося вказане рішення Житомирської міської ради від 14.07.2016року №253.

Відповідно до вимог пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу вартість автомобіля, що належить Позивачу визначена Міністерством економічного розвитку і торгівлі України за відповідною методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, розміщена офіційному веб-сайті Міністерства і складає 1395061,59 грн., що перевищує 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2016року (1378,00грн х 750 = 1033500,00грн.).

Таким чином, суд вважає, що справляння транспортного податку на 2016рік та застосування його ставки за місцем реєстрації Позивача, як платника, тобто в місті Житомирі, врегульовано правовими Податкового кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року N909-VIII, що набув чинності з 01.01.2016року.

Суд вважає також безпідставними доводи представника Позивача про те, що введення в дію з 01.01.2015року Закону N909-VIII протирічить вимогам ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України.

Безспірно, правовими нормами статті 27 Бюджетного кодексу України визначені вимоги щодо подання і розгляду законопроектів, що впливають на показники бюджету, та введення в дію таких законів.

Разом з тим, такі вимоги законодавцем визначені виключно відносно Законів України або їх окремих положень, які впливають на показники бюджету щодо зменшення надходження бюджету та/або збільшення витрат бюджету.

Закон N909-VIII ні в цілому, ні в частині введення транспортного податку не впливає на показники бюджету ні в частині щодо зменшення надходження до бюджету, ні в частині щодо збільшення витрат бюджету.

На підставі викладеного суд робить висновок, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області №50497-13 від 14.07.2016року щодо нарахування ОСОБА_3 транспортного податку винесено на підставі, у межах повноважень Відповідача та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підстави для визнання його недійсним і скасування та задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для відшкодування судових витрат Позивача.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 06 вересня 2016 р.