Справа № 336/5074/16-а
Суддя: Голубкова М. А.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/5074/16-а
Провадження № 2-а/336/243/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22 липня 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 551,20 грн. - судового збору та 1200 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач посилається на те, що він перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 08 січня 2015 року позивач набув право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 22 липня 2016 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з заявою установленої форми про призначення йому пенсії за віком, надавши усі необхідні документи.

Але, управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя позивача було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в Україні за 2007 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що він просить вперше призначити йому пенсію відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя проводить переведення з одного виду пенсії на інший, залишаючи показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2007 рік. Позивач вважає, що відповідачем ототожнені поняття: перехід та переведення, вид пенсії по закону № 1058 та різні інші види пенсії за іншими законами. Різниця ж в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед призначенням пенсії.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення.

У відповідності до ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.

Після досягнення пенсійного віку, 22 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою встановленого зразка про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Відповідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, позивачу було перераховано пенсію, але застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік - 1197,91 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327.

Розрахунок пенсії позивачу було здійснено відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 в якій зазначено, що «перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія».

Так, згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В свою чергу, 22 липня 2016 р. позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2007 р. (1197,91грн.).

Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Вказаною статтею передбачено наступні види пенсії: за вислугу років; по інвалідності; по втраті годувальника.

Статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок Державного бюджету.

Проте, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Розміри пенсії за вислугу років військовослужбовців залежать від сум грошового забезпечення, тобто, посадовий оклад, надбавка за звання, надбавка за вислугу років на момент звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Законом № 1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років особам офіцерського складу.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 30 років.

Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст. 26 Закону № 1058.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час

призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058.

Оглянувши матеріали пенсійної справи, та проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років як особі, звільненій з військової служби, показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком не застосовувався.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників в Україні, з якою сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 22 липня 2016 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551, 20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України в особі Управління ДКСУ в Шевченківському районі міста Запоріжжя Запорізької області. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету України.

Також, згідно наданих суду копій квитанцій та розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем дійсно понесено витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, пов'язаних з розглядом справи - судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 551 грн. 20 коп., та витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 8, 17, 18, 86, 99, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22 липня 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп., та суму витрат на правову допомогу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя М.А.Голубкова