Справа № 817/1353/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 серпня 2016 р. Р і в н е №817/1353/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Гломба Ю.О. (головуючий), суддів Шарапи В.М., Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідачів: представник ОСОБА_1,

розглянувши клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову в справі за позовом

ОСОБА_2
доГоловного управління ДФС у Рівненській області, до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу від 25.08.2016 №126-ДС "Про накладання дисциплінарного стягнення".

31.08.2016 позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу ДФС України від 25.08.2016 №126-ДС "Про накладання дисциплінарного стягнення" до набрання законної сили постановою Рівненського окружного адміністративного суду, прийнятою за результатами вирішення даного спору.

В обґрунтування клопотання зазначає, що після виходу з відпустки до нього оскаржуваним наказом буде застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вказує, що враховуючи протиправний характер оскаржуваного рішення, реалізація оскаржуваного наказу до прийняття рішенням судом у даній справі призведе до порушення трудових прав та інтересів, на відновлення яких потрібно докласти значних зусиль. Зазначає, що оголошення дискредитує його як кваліфікованого керівника в оточенні колег та підлеглих, що в свою чергу завдасть моральної шкоди. Оголошення догани суттєво вплине на визначення розміру середньомісячного заробітку, так як від наявності дисциплінарних стягнень залежить преміювання працівників та нарахування надбавок за показники в роботі. Для відновлення цих порушених прав доведеться докласти значних зусиль, можливо і в судовому порядку. На підставі викладеного просив клопотання про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, причини не прибуття суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідачів в судовому засіданні пояснила, що у роботодавця є законні підстави для притягнення працівника до відповідальності, а тому просила в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За змістом цієї норми Закону випливає, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; - наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; - імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Як встановлено судом, Державною фіскальною службою України винесено наказ №126-ДС від 25.08.2016 "Про накладення дисциплінарного стягнення", яким за неналежне керівництво та координацію роботи по основних напрямах оперативно-службової діяльності оперативних підрозділів ГУ ДФС у Рівненській області за підсумками діяльності у січні-червні 2016 року, що спричинило неналежне виконання службових обовязків, що привело до порушення вимог статті 8 Дисциплінарного статуту, пункту 7, підпункту 2 пункту 12 Положення про ГУ ДФС області, частини третьої пункту 1 наказів про розподіл обовязків між керівництвом ГУ області, підпунктів 2.2.І, 2.2.3, 2,2.4, 2.2.5, 2.2.14 Положення про оперативне управління, пункту 2 Протоколу № 665, пунктів 2, 3 Протоколу № 880, пунктів 7, 16 Протоколу № 1391, пунктів 12, 14, 16 Протоколу №1780, Завдання № 2598, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани на першого заступника начальника ГУ ДФС у Рівненській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, полковника податкової міліції ОСОБА_2, однак, враховуючи, що він перебуває у відпустці з 15.08.2016 по 30.09.2016, виконання дисциплінарного стягнення буде здійснено після виходу останнього на роботу.

Нормами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Як зазначив позивач, висновок службового розслідування від 10.08.2016 №2499/99-99-21-02-02-18, за наслідками якого прийнято оскаржуваний наказ, не містить обґрунтування в чому саме полягає дисциплінарний проступок, перелік причин та умов, що йому передували, час та місце його вчинення, розмір та характер завданої шкоди. Відтак, при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності після виходу його на роботу може мати місце накладення дисциплінарного стягнення на особу без встановлення її вини у вчиненні проступку.

Наведене підтверджує, що реалізація оскаржуваного наказу до прийняття рішенням судом у даній справі може призвести до порушення прав та інтересів позивача, на відновлення яких потрібно буде докласти значних зусиль.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору поміж учасниками процесу та реальність загрози виникнення шкоди позивачу, яка полягає необхідності докладання значних зусиль для захисту свого права в суді.

Зважаючи на вищезазначені обставини, підтверджені наданими до суду доказами, суд вважає, що, у даному випадку, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, для відновлення прав, на захист яких поданий даний адміністративний позов, може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення.

Статтею 117 КАС України передбачений вичерпний перелік заходів забезпечення адміністративного позову, які має право застосувати суд. Зокрема, відповідно до частини 4 зазначеної статті адміністративний позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, а дію наказу Державної фіскальної служби України №126-ДС від 25.08.2016 "Про накладення дисциплінарного стягнення" слід зупинити до ухвалення рішення у справі.

Керуючись статтями 117, 118, 160 та 165 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зупинити дію наказу Державної фіскальної служби України від 25.08.2016 №126-ДС "Про накладання дисциплінарного стягнення" до набрання законної сили судовим рішенням у справі №817/1353/16.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя Гломб Ю.О.

Судді Шарапа В.М.

ОСОБА_4