Справа № 805/889/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2016 року справа №805/889/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у справі №805/889/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового утримання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Управління або перший відповідач), Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - Відділ або другий відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу Управління Національної поліції України в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241;

- визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Донецькій області від 25 лютого 2016 року № 42о/с;

- поновлення позивача на службі в Головному управління Національної поліції України в Донецькій області на посаді оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в області з 26 лютого 2016 року;

- стягнення з Управління середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року (а.с. 2-5).

Позовні вимоги позивача обґрунтовані наступним.

Позивач з 18 травня 2007 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 20 жовтня 2015 року є учасником бойових дій.

Наказом № 391/с від 6 листопада 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ та наказом № 67/с від 7 листопада 2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України. За період служби дисциплінарних стягнень не мав.

8 лютого 2016 року під час керування транспортним засобом був зупинений працівником ДАІ, який склав протокол про адміністративне порушення та направив позивача до міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя. Даний протокол пізніше був анульований у зв'язку із не підтвердженням стану сп'яніння.

Однак про те, що у відношенні позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за водіння в нетверезому стані стало відомо керівництву ОСОБА_2, у зв'язку із чим йому неодноразово пропонувалось звільнитись із органів національної поліції за власним бажанням, аргументуючи це тим, що при встановлені стану сп'яніння було виявлено, що позивач вживає наркотичні речовини. Ніяких підтверджень, що в крові позивача при обстежені було виявлено наркотичні речовини, останньому не надали, ніяких пояснень з приводу цього в нього не бралося, перевірок цього факту також не було.

Від звільнення за власним бажанням позивач категорично відмовився, однак по всьому відділку поліції стали розходитися чутки, що ОСОБА_2 є наркоманом і йому неможна працювати в поліції.

Всі ці події вплинули на стан здоров'я позивача, в нього став підніматися тиск та боліти серце.

11 лютого 2016 року позивач звернувся до лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", де його було обстежено лікарем терапевтом та для підтвердження діагнозу "ВСД по змішаному типу" направлено на консультацію до кардіолога, а також на здачу аналізів та проходження УЗД.

Зранку наступного дня, 12 лютого 2016 року, позивачу стало погано, в зв'язку із чим по місцю його проживання дружина ОСОБА_2 викликала швидку допомогу. Бригада швидкої допомоги надала позивачу медичну допомогу, після чого рекомендували спокій та зазначили, що наступного дня необхідно пройти обстеження, яке позивачу було запропоноване напередодні у лікарні.

Про виклик швидкої допомоги та про те, що він не зможе прийти на службу позивач повідомив свого колегу - оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, якій доповів про це керівництву.

Так як наступними днями виявилися вихідні, відразу пройти обстеження позивач не зміг.

Почуваючись погано в понеділок зранку йому знов була викликана швидка допомога, яка доставила останнього в стаціонар ДУ "ТМО МВС України по Донецької області" з попереднім діагнозом "дисциркуляторна енцефалопатія головного мозку 2 ступеню на фоні остеохондрозу". В лікарні позивач був обстежений лікарями. Про те, що позивач не зможе вийти на службу, він знов повідомив ОСОБА_3, який передав цю інформацію керівництву.

С 16 лютого 2016 року позивач працював на службі, з приводу його відсутності на роботі 12 лютого та 15 лютого 2016 року у нього були відібрані письмові пояснення; при цьому позивач надав керівництву довідки про виклик швидкої допомоги та довідки з лікарні.

24 лютого 2016 року позивача було викликано в кабінет керівника, де було пояснено, що його звільнено з лав Національної поліції України за те, що 12 лютого та 15 лютого 2016 року він не вийшов на службу без поважних причин, так як після виклику швидкої допомоги 12 та 15 лютого 2016 року йому не було надано листка непрацездатності.

Після цього ОСОБА_2 було запропоновано підписати Наказ Головного управління Національної поліції в Донецької області від 24 лютого 2016 року № 241 про порушення службової дисципліни, в якому зазначено, що його звільнено з лав Національної поліції України за особисту недисциплінованість, неналежне виконання службових обов'язків, порушення вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - № 580-VIII), ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у невиході на службу без поважних причин 12 лютого 2016 року та 15 лютого 2016 року, який позивач підписав.

Як зазначив позивач, під час проведення службового розслідування йому не роз'яснювались права та обов'язки.

Після звільнення ОСОБА_2 був виданий дублікат трудової книжки та засвідчена копія військового квитка з поясненням, що його оригінал буде наданий при першій можливості, так як особові справи працівників Відділу зберігаються за межами м. Маріуполя. В день звільнення позивачу не була видана заробітна платня та пояснено, що вона буде видана пізніше, коли будуть перераховані гроші.

Позивач вважає, що накази Управління в частині застосованого до нього дисциплінарного покарання у вигляді звільнення з посади, є такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та наказів МВС України, тобто, є безпідставними та неправомірними, а тому підлягають скасуванню з наступним поновленням ОСОБА_2 на посаді, що він займав, з виплатою йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (а.с. 3-5).

В матеріалах адміністративної справи містяться письмові заперечення проти адміністративного позову від Управління, в яких зазначено наступне.

23 лютого 2016 року було проведено службове розслідування за фактом невиходу на службу оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП капітана поліції ОСОБА_2, в ході якого провина останнього була цілком підтверджена та 24 лютого 2016 року наказом Управління № 241 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з лав Національної поліції України. Вказане рішення було виконано наказом ГУНП в області № 42о/с від 25 лютого 2016 року та звільнено ОСОБА_2 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 12 лютого 2016 року від начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_4 надійшов рапорт про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП області капітан поліції ОСОБА_2 не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження.

При цьому представник першого відповідача зазначила, що всі працівники поліції несуть службу згідно із Законом № 580-VIII, ст. 91 якого встановлює 5-денний робочий тиждень для поліцейських, крім працівників зі змінним графіком (за яким працюють тільки працівники чергової частини). Графіки чергувань слідчо-оперативної групи складаються згідно із Наказом МВС України від 28 квітня 2009 року № 181 "Про організацію діяльності чергових частин органів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань". В разі службової необхідності та з урахуванням оперативної обстановки до вказаного графіку можуть вноситись зміни членів СОГ. У період з 8 по 23 лютого 2016 року позивач заступав у наряди 10 лютого 2016 року - з 12-40 год. по 19-00 год. (конвоювання); 23 лютого 2016 року - з 10-10 год. до 19-05 год. (резерв СОГ); 22 лютого 2016 року позивач з 8-40 год. до 21-00 год. працював у комендантському патрулі.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 знов не вийшов на службу, про що начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_4 рапортом доповів керівництву відділення. Цього ж дня, з метою з'ясування причин невиходу його на службу було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_2, у ході телефонної розмови останній повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак лист звільнення від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність не отримував. Своє місцеперебування повідомити відмовився та поклав слухавку.

У ході проведення службового розслідування було встановлено, що 12 та 15 лютого 2016 року заступник начальника Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_5 та заступник начальника сектору Приморського відділення поліції майор поліції ОСОБА_6 неодноразово виїжджали за місцем мешкання позивача, але двері ніхто не відчинив. Також ОСОБА_2 неодноразово намагались зателефонувати, але на телефонні дзвінки він не відповідав.

Також було встановлено, що капітану поліції ОСОБА_2 12 лютого 2016 року о 07:43 год. бригадою № 34 станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполя була надана медична допомога, про що свідчить картка-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року СШМД м. Маріуполь, в якій зазначено діагноз: "Вегетосудинна дистонія за кардинальним типом". Однак, лист звільнення від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність позивачу не надавався.

Згідно з отриманою відповіддю з ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" (вих. №33/25-174 від 19 лютого 2016 року) встановлено, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 був доставлений БШМД до лікарні з поліклінікою м. Маріуполя, де пройшов комісійне обстеження, за результатами якого його було визнано працездатним, медична допомога у зазначеній лікарні останньому не надавалась.

16 лютого 2016 року керівництву Приморського відділення поліції ОСОБА_2 надав картку-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року, видану станцією швидкої медичної допомоги м. Маріуполя і висновок медичного огляду від 15 лютого 2016 року, виданий ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" та пояснив, що 12 лютого не вийшов на службу у зв'язку із поганим самопочуттям, у зв'язку із чим викликав швидку для отримання медичної допомоги, однак керівництву не доповів. 15 лютого о 7:50 год. за місцем мешкання відчув погіршення стану здоров'я та викликав швидку допомогу, яка його доправила до стаціонару ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", де він перебував до 13:00 год. Керівництву про це знов не доповів у зв'язку із тим, що йому було зроблено укол, після якого він спав.

Опитана заступник головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполь ВСП КЛПУ "ОЦЕМД та МК" ОСОБА_7 пояснила, що картка-сповіщення не є звільненням від виконання службових обов'язків та юридичним документом. Також ОСОБА_7 зазначила, що до функціональних обов'язків лікарів медицини невідкладних станів не входить аналіз працездатності громадян.

Опитана заступник начальника лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_8 пояснила, що 15 лютого ОСОБА_2 було доставлено каретою швидкої допомоги до стаціонару лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", де з метою встановлення необхідності госпіталізації або звільнення від виконання службових обов'язків останньому було здійснено комісійне обстеження, за результатами якого ОСОБА_2 було видано довідку про його працездатність та роз'яснено, що протягом години він повинен приступити до виконання службових обов'язків.

Також у запереченнях зазначено, що наказом Міністерства охорони здоров'я від 13 листопада 2001 року № 455 затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян. Згідно з п. 1.1 вказаної Інструкції тимчасова непрацездатність працівника засвідчується лише листком непрацездатності, при цьому форма листка непрацездатності затверджена спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406; видача інших документів про тимчасову непрацездатність, крім випадків, які на позивача не поширюються, забороняється.

Таким чином, позивач не довів суду належними доказами знаходження його 12 та 15 лютого 2016 року у непрацездатному стані та, відповідно, його звільнення є цілком законним і правомірним.

Крім цього, у ході проведення службового розслідування стало відомо, що 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП в області спільно з екіпажем БДПС ГУНП в області у ході відпрацювання території м. Маріуполя щодо дотримання працівниками Національної поліції транспортної дисципліни, в м. Маріуполі біля будинку № 13, розташованого по вул. Морських Десантників, було зупинено автомобіль Dacia-Logan, н.з. НОМЕР_3 під керуванням старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_2, з ознаками сп'яніння, у зв'язку із чим останнього було направлено до КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя".

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 8 лютого 2016 року № 160 ОСОБА_2 визнано клінічно тверезим, з ознаками ретроспективного вживання марихуани.

Отже, проведеним службовим розслідуванням підтверджено грубе порушення позивачем вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у його невиході 12 та 15 лютого 2016 року на службу без поважних причин.

Таким чином, накази Управління від 24 лютого 2016 року № 241 та від 25 лютого 2016 року № 42о/с про звільнення позивача з лав Національної поліції України є обґрунтованими та такими, що прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у справі №805/889/16-а в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відсутності позивача на робочому місці в період з 12 по 15 лютого 2016 року суду не надано. Також, звільнення працівника поліції за прогул, особливо вчинений в умовах важкої суспільно-політичної ситуації, яка склалась на території Донецької області, та постійної наявності загрози національній безпеці України, що створилася в результаті діяльності псевдо державного утворення "Донецька народна республіка", за висновком суду є таким, що відповідає вчиненому проступку. Таким чином, беручи до уваги приписи ст. 71 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні накази Управління є правомірними.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги наведено, що рапорти, накази, стройові записки та інші документи, які були надані відповідачем, складені з порушенням Інструкції з оформлення документів у системі МВС України. Апелянт вказує, що багато разів заявляв клопотання різного характеру, але судом першої інстанції необґрунтовано та незаконно було відмовлено в їх задоволенні. Такими діями суд порушив принципи адміністративного судочинства, права та обов'язки позивача, щодо зобов'язання доказу своїх позовних вимог. Також, апелянт вважає, що невихід позивача на службу 12 та 15 лютого 2016 року відбувся з поважних причин - тому що він був хворий.

Крім того, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що притягнення до відповідальності позивача та звільнення відбулось з дотриманням законодавства України не відповідає матеріалами справи та не ґрунтується на законі, а недотримання порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позбавило апелянта права на належний захист своїх законних прав та інтересів відповідно до положень ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Окрім вищенаведеного, апелянт вказує, що суд неправомірно, протизаконно вказав те, чого не було насправді, а саме: начебто представник відповідача погодився з необґрунтованістю включення відповідачем у Висновок службового розслідування, який слугував підставою для прийняття спірних наказів, відомостей щодо скоєння ним правопорушення та перебування апелянта у стані з ознаками ретроспективного вживання марихуани. Насправді в своїх поясненнях, що підтвердив суд в Ухвалі від 09.06.2016 та потім у судових дебатах (це може підтвердити запис судового засідання технічними засобами) представник відповідача наполягала на тому, що позивач таки вживав марихуану і це було враховано як ознака його характеристики при звільненні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Управлінням висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Наказу ГУНП в Донецькій області від 7 листопада 2015 року № 67 о/с з 7 листопада 2015 року проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Донецькій області, що підтверджується витягом із трудової книжки (а.с. 10). Відповідно до посвідчення НОМЕР_4 від 20 жовтня 2015 року, виданого на ім'я позивача, ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 15, 109).

Головне управління Національної поліції в Донецькій області () юридична особа публічного права, яка утворена на виконання Закону № 580-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" (а.с. 165, https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Згідно ст. 91 Закону № 580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не було надано для дослідження Розпорядок дня, затверджений керівником відповідного органу поліції (керівником Головного управління поліції області або керівником Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області).

Як пояснила представник першого відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції, всі працівники поліції (області) несуть службу згідно із Законом № 580-VIII при 5-денному робочому тижні (з 9-00 год. до 18-00 год., перерва - з 13-00 год. по 14-00 год.) - крім працівників зі змінним графіком (за яким працюють тільки працівники чергової частини). Графіки чергувань слідчо-оперативної групи Маріупольського ВП складаються згідно із Наказом МВС України від № 181, і в разі службової необхідності та з урахуванням оперативної обстановки до вказаного графіку вносяться зміни членів СОГ.

Відповідно до Наказу Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП у Донецькій області від 3 грудня 2015 року № 5 позивач закріплений за лінією роботи по розкриттю правопорушень, пов'язаних із незаконним заволодінням автомототранспортом, а також крадіжок з автотранспорту та гаражів (а.с. 128-129).

Наказом Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП України в Донецькій області, підписаним начальника відділення підполковника поліції ОСОБА_10, від 10 лютого 2016 року № 61, затверджений список співробітників відділення, допущених до конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в Приморському ВП станом на 10 лютого 2016 року, серед яких є значиться і ОСОБА_2 (а.с. 179).

Окрім того, зазначене в судовому засіданні представником відповідача підтверджується і поясненнями начальника Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області полковника міліції ОСОБА_11 (а.с. 164), де також зазначено про те, що у кожному структурному органі поліції крім постійно заступаючих позмінно на добове чергування, працівників чергової частини, заступають члени слідчо-оперативної групи, з метою своєчасного та об'єктивного реагування на всі без виключення повідомлення та невідкладного виїзду на виклики громадян для припинення та документування правопорушень. Також у поясненнях зазначено, що згідно з Наказом МВС № 181, а саме - п. 4.18, до складу наряду, крім добового наряду чергової частини та СОГ, призначаються: оперативні групи реагування; черговий ІТТ (в ОВС, де відсутні штатні посади чергового ІТТ); міліціонери з охорони затриманих; водії автомобілів чергової частини.

Як встановлено судами, у період з 8 по 23 лютого 2016 року позивач виходив на службу: 8 лютого 2016 року у звичайному режимі (а.с. 130, 166), 9 лютого 2016 року (а.с. 130, 167), 10 лютого 2016 року (конвоювання з 12-40 год. по 19-00 год.) (а.с. 130, 168, 177), 11 лютого 2016 року (а.с. 130), 12 лютого 2016 року - позивач був відсутній на робочому місті у зв'язку (за його словами) із хворобою (а.с. 130, 169), 15 лютого 2016 року - позивач був відсутній на робочому місті у зв'язку (за його словами) із хворобою (а.с. 162, 170), 16 лютого 2016 року (а.с. 162, 171), 17 лютого 2016 року (а.с. 162, 172, 178), 18 лютого 2016 року (а.с. 162, 173), 19 лютого 2016 року (а.с. 162, 174), 20 лютого 2016 року - комендантське патрулювання (а.с. 162, 175), 23 лютого 2016 року - СОГ (резерв) з 10-10 год. до 19-05 год. (а.с. 176).

При цьому, зазначене підтверджується графіками чергувань у оперативно-слідчих групах з 8 лютого 2016 по 14 лютого 2016 року та з 15 лютого 2016 року по 21 лютого 2016 року (а.с. 130-131, 162), довідкою щодо режиму робочого часу працівників поліції Маріупольського ВП (а.с. 164), пояснення заступника начальника Приморського ВП Маріупольського ВП майора міліції ОСОБА_5 про те, що виїзди до позивача ним були здійснені 12 лютого 2016 року о 13-00 год., 15-00 год. та о 16-30 год.; 15 лютого 2016 року - о 14-00 год., та о 16-00 год. (а.с. 163), стройовими записками начальника сектору Приморського ВП щодо особового складу сектору Приморського ВП (які у зв'язку із відсутністю Розпорядку дня, затвердженого керівником установи, фактично є табелем обліку робочого часу працівників Приморського ВП) за період з 8 лютого 2016 року по 23 лютого 2016 року (а.с. 166-176), копією рапорту начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_12 на ім'я начальника Приморського ВП ОСОБА_10 про дозвіл на внесення змін до графіку чергувань СОГ на 10 лютого 2016 року шляхом заміни ОСОБА_2 на о/у ОСОБА_13 (а.с. 177) та від 17 лютого 2016 року про надання дозволу на внесення змін до графіку чергувань СОГ на 17 лютого 2016 року шляхом заміни ОСОБА_2 на о/у ОСОБА_14 (а.с. 178), копією (витягом) з Книги нарядів Приморського ВП за період з 8 лютого 2016 року по 23 лютого 2016 року (а.с. 180-197).

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, і чого не заперечував сам позивач, 12 лютого 2016 року останній не вийшов на службу, у зв'язку із чим начальником сектору Приморського ВП майором поліції ОСОБА_4 начальнику Приморського ВП підполковнику поліції ОСОБА_10 був поданий відповідний рапорт. Крім іншого, у рапорті зазначено, що ОСОБА_2 про причини невиходу на службу не повідомив (а.с. 63).

Представник першого відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції зазначила, що за поясненням майора поліції ОСОБА_4 на оперативній нараді від оперуповноваженого ОСОБА_3 він отримав інформацію, що ОСОБА_2 нібито захворів та знаходиться за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у дружніх стосунках було прийнято рішення перевірити отриману інформацію та 12 лютого 2016 року о 13:00 год., 15:00 год. та о 16:30 год. з метою встановлення місця знаходженні ОСОБА_2 заступником начальника Приморського ВП Маріупольського ВГ ГУНП в області майором поліції ОСОБА_5 та заступником начальний сектору Приморського відділення поліції майором поліції ОСОБА_6 було здійснено виїзд за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1, але двері ніхто не відчинив. Близько 14:00 год. начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_4 теж виїжджав за вищевказаною адресою, але йому двері квартири ніхто не відчинив. Також ОСОБА_2 неодноразово було здійснено телефонний дзвінок на його номер НОМЕР_1, але на дзвінки він не відповідав, про що було складено акт № 2 від 12 лютого 2016 року.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 знов не вийшов на службу, про що начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_4 рапортом доповів керівництву відділення (а.с. 66).

За поясненням представника першого відповідача у зв'язку відсутністю ОСОБА_2 на робочому місці з метою з'ясування його місця знаходження йому було за телефоновано і під час телефонної розмови він повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак, лікарняний не відкривав. Повідомити місце перебування відмовився. Більш на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав, про що було складено акт № 2 від 15 лютого 2016 року. З метою з'ясування місця знаходження ОСОБА_2 майором поліції ОСОБА_5 та майором поліції ОСОБА_6 о 14:00 год. та 16:00 год. було здійснено виїзди за місцем мешкання останнього, але двері знов ніхто не відчинив; повторний виїзд ОСОБА_4 за вказаною адресою цього ж дня о 17:00 год. не дав позитивних результатів.

Позивач у суді першої інстанції наполягав, що ніхто до позивача у зазначені дні з роботи не приїжджав - він був вдома у час, зазначений представником відповідача разом із дружиною і маленькою дитиною і вони не чули, щоб у двері хтось дзвонив.

У відповідь на питання суду першої інстанції - чи може хтось підтвердити факти виїзду працівників Приморського ВП 12 та 15 лютого 2016 року за адресою мешкання позивача (сусіди позивача, представники ЖЕКу або інші незацікавлені особи), представник відповідача зазначила, що ні.

Наказом Управління від 15 лютого 2016 року № 150 було призначено службове розслідування з приводу того, що 12 та 15 лютого 2016 року позивач не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження; під час телефонної розмови повідомив, що знаходиться на обстеженні, але лист звільнення від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність не отримав. Проведення службового розслідування та підготовку висновку за його результатами доручено старшому інспектору Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору міліції ОСОБА_15 та заступнику начальника Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору поліції ОСОБА_5 (а.с. 56).

23 лютого 2016 року за результатом проведеної перевірки був складений відповідний Висновок, в якому зазначено наступне (а.с. 58-60):

12 лютого 2016 року від начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_4 надійшов рапорт про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, освіта вища, в ОВС з 18 травня 2007 року по 6 листопада 2015 року, на посаді з 7 листопада 2015 року, дисциплінарних стягнень та заохочень не має, по службі характеризується посередньо, не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 знов не вийшов на службу, про що начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_4 рапортом доповів керівництву відділення. Цього ж дня, з метою з'ясування причин невиходу його на службу було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_2 У ході телефонної розмови останній повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак лист звільнення від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність не отримував. Своє місцеперебування повідомити відмовився та поклав слухавку.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 12 лютого 2016 року о 13:00 год., 15:00 год. та о 16:30 год. з метою встановлення місця знаходженні ОСОБА_2, заступником начальника Приморського ВП Маріупольського ВГ ГУНП в області майором поліції ОСОБА_5 та заступником начальний сектору Приморського відділення поліції майором поліції ОСОБА_6 було здійснено виїзди за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1, але двері ніхто не відчинив. Близько 14:00 год. начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_4 теж виїжджав за вищевказаною адресою, але йому двері квартири ніхто не відчинив. Також ОСОБА_2 неодноразово було за телефоновано на його номер телефону НОМЕР_1, але на телефонні дзвінки він не відповідав, про що було складено акт № 2 від 12 лютого 2016 року.

15 лютого 2016 року у зв'язку із невиходом на службу ОСОБА_2 та з метою з'ясування його місця знаходження, майором поліції ОСОБА_5 та майором поліції ОСОБА_6 о 14:00 год. та 16:00 год. було здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_2, але двері знов ніхто не відчинив. Повторний виїзд ОСОБА_4 за вказаною адресою цього ж дня о 17:00 год. не дав позитивних результатів, двері квартири ніхто не відчинив. Крім цього ОСОБА_2 неодноразово було зателефоновано на його мобільний телефон, однак, на телефоні дзвінки він не відповідав, про що було складено акт № 2 від 15 лютого 2016 року.

Також у ході службового розслідування встановлено, що капітану поліції ОСОБА_2, 12 лютого 2016 року о 07:43 год. бригадою № 34 станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполя була надана медична допомога, про що свідчить картка - сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року СШМД м. Маріуполь, в якій зазначено діагноз: "Вегето-судинна дистонія за кардинальним типом". Однак лист звільнення від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність не надавався.

Згідно з отриманою відповіддю з ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" (вих. № 33/25-174 від 19 лютого 2016 року) встановлено, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 був доставлений БШМД до лікарні з поліклінікою м. Маріуполя, де пройшов комісійне обстеження, за результатами якого його визнано працездатним, медична допомога у зазначеній лікарні останньому не надавалась.

16 лютого 2016 року керівництву Приморського відділення поліції ОСОБА_2 надав картку-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року, видану станцією швидкої медичної допомоги м. Маріуполя і висновок медичного огляду від 15 лютого 2016 року, виданий ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" та пояснив, що 12 лютого не вийшов на службу у зв'язку із поганим самопочуттям, у зв'язку із чим викликав швидку для надання медичної допомоги, однак керівництву не доповів. 15 лютого 2016 року о 7:50 год. за місцем мешкання відчув погіршення стану здоров'я та викликав швидку допомогу, яка його доправила до стаціонару ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", де він перебував до 13:00 год. Керівництву про це не доповів у зв'язку із тим, що йому було зроблено укол, після якого він спав.

Опитаний начальник сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майор поліції ОСОБА_4 пояснив, що 12 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 не вийшов на службу і на телефонні дзвінки не відповідав, у зв'язку з чим про даний факт начальнику Приморського відділення поліції ним було подано рапорт. Також ОСОБА_4 зазначив, що на оперативній нараді від оперуповноваженого ОСОБА_3 він отримав інформацію, що ОСОБА_2 нібито захворів та знаходиться за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у дружніх стосунках було прийнято рішення перевірити отриману інформацію. ОСОБА_4 з метою встановлення місця знаходження капітана поліції ОСОБА_2, близько 14:00 год., було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, однак двері квартири ніхто не відчинив. У присутності начальника відділення підполковника поліції ОСОБА_10, заступника начальника відділення поліції майора поліції ОСОБА_5 та старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_15 неодноразово зателефоновано ОСОБА_2, однак останній не відповідав, про що було складено акт № 1 від 12 лютого 2016 року.

15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 знов не вийшов на службу, але в телефонній розмові повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак, лікарняний не відкривав. Повідомити місце перебування відмовився. Більш на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав. З метою з'ясування місця знаходження ОСОБА_2 о 17:00 год. було здійснено виїзд за місцем мешкання останнього, але двері знов ніхто не відчинив. У присутності начальника відділення підполковника поліції ОСОБА_10, заступника начальника відділення поліції майора поліції ОСОБА_5 та старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_15 було неодноразово зателефоновано ОСОБА_2, однак останній не відповідав про що було складено акт № 2 від 15 лютого 2016 року.

Опитаний оперуповноважений Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 повідомив, що 12 лютого 2016 року у ранковий час заїжджав за місцем мешкання ОСОБА_2 З розмови з дружиною та ОСОБА_2, який знаходився у сонливому стані, йому стало відомо, що останній почуває себе погано та викликав швидку допомогу, про що ОСОБА_3 у подальшому повідомив начальнику сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майору поліції ОСОБА_4

Опитаний заступник начальника сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_6 пояснив, що у зв'язку з невиходом на службу ОСОБА_2, ним разом з майором поліції ОСОБА_5 12 лютого 2016 року о 13:00 год., 15:00 год. та о 16:30 год. було здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, але двері ніхто не відчинив.

Опитана заступник головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту станції швидкої медичної допомоги м. Маріуполь ВСП КЛПУ "ОЦЕМД та МК" ОСОБА_7 пояснила, що картка-сповіщення не є звільненням від виконання службових обов'язків та юридичним документом. Картка розроблена адміністрацією станції швидка допомоги для роботи з дільничними лікарями. На підставі інформації, яка міститься у картці-сповіщенні, лікар ЦПМСД або ЛПУ на свій розсуд та якщо є підстави може видати лист-звільнення від виконання службових обов'язків через тимчасову непрацездатність (наказ Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 "Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян" http://zakon5.rada.gov.ua/laws/show/z1005-01). Також ОСОБА_7 зазначила, що до функціональних обов'язків лікарів медицини невідкладних станів не входить аналіз працездатності громадян.

Опитана заступник начальника лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" з експертизи тимчасової непрацездатності ОСОБА_16 пояснила, що 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 було доставлено каретою швидкої допомоги до стаціонару лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", де з метою встановлення необхідності госпіталізації або звільнення від виконання службових обов'язків останньому було здійснено комісійне обстеження, за результатами якого ОСОБА_2 було видано довідку про працездатність та роз'яснено, що протягом години він повинен приступити до виконання службових обов'язків.

У ході службового розслідування були встановлені нові факти, які суперечать первинним поясненням ОСОБА_2, у зв'язку з чим 19 лютого 2016 року останнього було повторно опитано. У своєму поясненні ОСОБА_2 зазначив, що 12 червня 2016 року не повідомив керівництву відділення поліції про своє місце знаходження тому, що спав, а після 12 лютого 2016 року не повідомив тому, що до нього за місцем мешкання приїжджав оперуповноважений ОСОБА_3, якому він розповів про своє погане самопочуття та просив повідомити про це керівництву. Також ОСОБА_2 пояснив, що 15 лютого 2016 року йому не робили ін'єкції, як він зазначав раніше, а на телефонні дзвінки не відповідав, тому що спав після заспокійливого, яке прийняв самостійно.

Крім цього, 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП в області спільно з екіпажем БДПС ГУНП в області у ході відпрацювання території м. Маріуполя щодо дотримання працівниками Національної поліції транспортної дисципліни в м. Маріуполі біля будинку № 13, розташованого по вул. Морських Десантників, було зупинено автомобіль Dacia-Logan, н.з. НОМЕР_3 під керуванням старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_2.В. з ознаками сп'яніння, у зв'язку з чим останнього було направлено до КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя".

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 8 лютого 2016 року № 160, ОСОБА_2 визнано клінічне тверезим, з ознаками ретроспективного вживання марихуани.

Причинами та умовами вказаної події стали: особисте недисциплінованість, неналежне ставлення до виконання службових обов'язків, ігнорування вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС старшим оперуповноваженим Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_2

За особисту недисциплінованість, неналежне виконання службових обов'язків, порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII, ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у невиході на службу без поважних причин 12 лютого 2016 року та 15 лютого 2016 року, старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 комісією було вирішено звільнити з лав Національної поліції України (а.с. 58-60).

До висновку додані копії наступних документів:

Акт № 2 від 15 лютого 2016 року, складений начальником сектору Приморського ВП майором поліції ОСОБА_4 у присутності начальника Приморського ВП підполковника поліції ОСОБА_10, заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5, старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_15, в якому зазначено, що з метою з'ясування місця знаходження та перебування на лікарняному старшого оперуповноваженого Приморського ВП капітана поліції ОСОБА_2 здійснено телефонні дзвінки на його номер мобільного телефону, однак, ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 61);

Акт № 1 від 12 лютого 2016 року, складений начальником сектору Приморського ВП майором поліції ОСОБА_4 у присутності начальника Приморського ВП підполковника поліції ОСОБА_10, заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5, старшого інспектора Маріупольського ВП майора поліції ОСОБА_15, в якому зазначено, що з метою з'ясування місця знаходження старшого оперуповноваженого Приморського ВП капітана поліції ОСОБА_2 здійснено телефонні дзвінки на його номер мобільного телефону, однак, ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 62);

Рапорт заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 від 15 лютого 2016 року про те, що 15 лютого 2016 року капітан поліції ОСОБА_2 не вийшов на службу, у телефонній розмові між начальником сектору Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в області майором поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_2 останній повідомив, що знаходиться на обстеженні, однак лікарняний не відкривав. З метою з'ясування місця перебування ОСОБА_2 ОСОБА_5 було зателефоновано позивачу, але останній на дзвінки не відповідав. Також ОСОБА_2 було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 63);

Рапорт начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_4 від 15 лютого 2016 року про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_2 не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження. З метою з'ясування місця перебування ОСОБА_2 та перебування останнього на лікарняному ОСОБА_4 було зателефоновано позивачу, але останній на дзвінки не відповідав. Також ОСОБА_2 було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 64);

Рапорт начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_4 від 12 лютого 2016 року про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_2 не вийшов на службу та не повідомив керівництву про своє місцезнаходження, на зв'язок не виходить. З метою з'ясування місця перебування ОСОБА_2 було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 65);

Рапорт начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_4 від 15 лютого 2016 року про те, що у цей день старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_2 не вийшов на службу, в телефонній розмові повідомив, що знаходиться на обстеженні, але лікарняний не відкрив (а.с. 66);

Рапорт заступника начальника Приморського ВП майора поліції ОСОБА_5 від 12 лютого 2016 року про те, що 12 лютого 2016 року начальник сектору Приморського ВП ОСОБА_4 доповів, що не вийшов на службу та не виходить на зв'язок старший оперуповноважений Приморського відділення поліції Маріупольського ВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_2 З метою з'ясування місця перебування ОСОБА_2 останнього було відвідане за місцем його мешкання, але за вказаною адресою нікого не було (а.с. 67);

Лист начальника Державної установи "Територіальне медичне об'єднання МВС України по Донецькій області" від 19 лютого 2016 року № 33/25-174, адресований начальникові Приморського ВП підполковнику поліції ОСОБА_10, в якому зазначено, що ОСОБА_2 15 лютого 2016 року був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні з поліклінікою м. Маріуполь ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", оглянутий комісійно лікарями, після огляду комісія визнала його працездатним. Медична допомога у лікарні йому не надавалась (а.с. 68);

Довідка "Лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" від 15 лютого 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_2 доставлений бригадою швидкої допомоги в стаціонар ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" 15 лютого 2016 року в 8-00 год., оглянутий комісійно лікарями поліклініки та стаціонару - терапевтом, невропатологом, заступником начальника по ЭВН, йому зроблені аналізи, ЕКГ, надані рекомендації, на момент огляду - працездатний (а.с. 69);

Картка-сповіщення № 67 від 16 лютого 2016 року № 1444, з якої вбачається, що бригадою швидкої допомоги № 34 ОСОБА_2 12 лютого 2016 року о 7-43 год. була надана медична допомога та встановлено діагноз: "вегето-судинна дистонія за кардинальним типом" (а.с. 70);

Картка виїзду швидкої медичної допомоги від 12 лютого 2016 року (копія № 49), в якій зазначено, що бригадою ШМД № 34 12 лютого 2016 року ОСОБА_2 була надана медична допомога шляхом надання лікарських препаратів: Bisoprololi 5 мг - 1 табл., Corvaltab - 1 табл., Trombonet - 1 табл., Sol.Ketorolac - 1,0 мл в/м (зроблена ін'єкція) та поставлений попередній діагноз: "вегето-судинна дистонія за кардинальним типом" (а.с. 71);

Пояснення ОСОБА_8, заступника начальника ЛП з експертизи тимчасової непрацездатності ЛПДУ "ТМО МВС України", наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковнику міліції ОСОБА_10, про те, що ОСОБА_2 15 лютого 2016 року був доставлений бригадою швидкої допомоги зі скаргами на болі в області серця, запамороченням та втомленістю, оглянутий заступником неврологічного відділення, невропатологом, терапевтом та безпосередньо ОСОБА_8, були зроблені певні аналізи. Медикаментозна допомога позивачу не надавалась, були дані усні рекомендації щодо подальшого режиму праці та відпочинку, видано довідку про перебування ОСОБА_2 у медичному закладі та роз'яснено останньому про необхідність приступити до виконання своїх службових обов'язків (а.с. 72);

Пояснення ОСОБА_7 від 19 лютого 2016 року, заступника головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту Маріупольської СШМД, наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_10, в яких зазначено, що карта-сповіщення не є звільненням від виконання службових обов'язків, цей документ розроблений адміністрацією станції для дільничних лікарів. На його підставі лікар ЦПМСП або ЛПУ може відкривати лікарняний з дати виклику бригади швидкої допомоги. До обов'язків лікаря медицини невідкладних станів не входить проведення аналізу працездатності хворого (а.с. 73);

Пояснення майора міліції ОСОБА_6, заступника начальника сектору Приморського ВП, від 17 лютого 2016 року, про те, що у зв'язку із невиходом позивача на службу 12 лютого 2016 року він разом із заступником начальника Приморського ВП майором міліції ОСОБА_5 біля 16-00 год. їздив до ОСОБА_2 за місцем його проживання, але дома останнього не було. 15 лютого 2016 року майор міліції ОСОБА_5 знов їздив до ОСОБА_2 додому, але двері йому знов ніхто не відчинив (а.с. 74);

Пояснення майора міліції ОСОБА_4, начальника сектору Приморського ВП, від 15 лютого 2016 року, з яких вбачається, що у зв'язку із невиходом позивача на службу 12 лютого 2016 року та неможливістю зв'язатись з ним по телефону ОСОБА_4 їздив до ОСОБА_2 за місцем його проживання, але двері йому ніхто не відчинив. На неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_2 останній не відповідав. 15 лютого 2016 року позивач знов не вийшов на роботу, а в телефонному режимі повідомив, що погано себе почуває, викликав швидку, знаходиться на обстеженні, але лікарняний не відкривав. Приблизно об 13-00 год. 15 лютого 2016 року позивачу намагались знов додзвонитись, щоб з'ясувати обставини його подальшої відсутності на робочому місці, але на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав (а.с. 75);

Пояснення о/у Приморського ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 19 лютого 2016 року про те, що 12 лютого 2016 року зранку він заїхав до ОСОБА_2 та дізнався від його дружини, що останній спить після прийому медичних препаратів, які були надані йому лікарями швидкої допомоги. ОСОБА_3 розбудив позивача, запитав в нього - що трапилось? - та отримав відповідь, що зранку в нього різко погіршилось самопочуття, у зв'язку із чим була викликана швидка та згодом від лікарів швидкої була отримана медична допомога. Позивач попросив ОСОБА_3 повідомити про дані обставини керівництво, що останній і зробив, приїхавши на службу (а.с. 76);

Пояснення ОСОБА_2 від 18 та 19 лютого 2016 року, в яких зазначено, що він був відсутній на робочому місці 12 та 15 лютого у зв'язку із поганим самопочуттям, що підтверджується відповідними довідками про виклики швидкої допомоги, про надану йому медичну допомогу та іншими документами медичного характеру (а.с. 77-78);

Лист заступника начальника УКЗ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_17 від 23 лютого 2016 року № 429/02/12-2016 на ім'я начальника Маріупольського ВП ГУПН в Донецькій області полковнику міліції ОСОБА_18, відповідно до якого останньому були направлені матеріали попередньої перевірки щодо позивача для залучення до матеріалів службового розслідування (а.с. 79);

Рапорт заступника начальника УКЗ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_17 від 8 лютого 2016 року на ім'я т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області полковника ОСОБА_19 про те, що 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП спільно з екіпажем БДПС ГУНП в області здійснювалось відпрацювання території м. Маріуполя на дотримання працівниками органів Національної поліції дисципліни, законності, а також транспортної дисципліни. У ході цього відпрацювання було затримано автомобіль Dacia-Logan н.з. НОМЕР_3 під керуванням оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння, у зв'язку із чим був складений протокол про адміністративне правопорушення 976166 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 80).;

Протокол про адміністративне правопорушення № 976166 від 8 лютого 2016 року, в якому крім іншого зазначено, що позивача було доставлено в МНД м. Маріуполя для встановлення стану сп'яніння та копія направлення на медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння від 8 лютого 2016 року (а.с. 81);

Висновок Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя від 8 лютого 2016 року "Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" № 160, складений КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" та підписаний лікарем (фельдшером), який проводив огляд - ОСОБА_20 (а.с. 82);

Службова характеристика ОСОБА_2 від 17 грудня 2015 року, в якій зазначено, що позивач за час служби в органах поліції зарекомендував себе посередньо, не завжди спроможний швидко вирішувати різні питання, що виникають у процесі роботи, не сумлінно виконує свій службовий обов'язок та вимоги працівника внутрішніх справ; допускає порушення службової дисципліни, у власному поводженні відсутня дисципліни, користується службовим становищем в особистих цілях, серед товаришів по службі авторитету не має; дисциплінарних стягнень не має, за характером спокійний та витриманий, у взаєминах зі співробітниками та громадянами чемний та уважний; службою в ОВС не дорожить, при виконанні службових завдань потребує контролю зі сторони керівництва (а.с. 83).

Наказом ГУНП в Донецькій області № 241 від 24 лютого 2016 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з лав Національної поліції України (а.с. 57).

Як вбачається з копії зазначеного наказу, що міститься в матеріалах справи, із цим наказом позивач ознайомився 24 лютого 2016 року (друга сторінка а.с. 57). Зазначене підтверджується і поясненнями позивача.

Наказом № 42 о/с від 25 лютого 2016 року, підписаним начальником ГУНП України в Донецькій області генералом поліції третього рангу ОСОБА_21, відповідно до розділу VII Закону № 580-VIII вирішено звільнити зі служби у поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана міліції ОСОБА_2 (М-144305) старшого оперуповноваженого Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУНП в області з 25 лютого 2016 року. Підстава: Наказ ГУНП в Донецькій області від 24 лютого 2016 року № 241 (а.с. 55).

Доказів ознайомлення позивача із зазначеним наказом суду не надано.

26 лютого 2016 року начальником Відділу підполковником міліції ОСОБА_22 позивачу видано "Предписание" (Маріупольський ОП ГУНП в Д/о) запропоновано 26 лютого 2016 року вибути в Маріупольський ОМВК для прийняття на військовий облік як звільненому у запас, строк прибуття - 29 лютого 2016 року (а.с. 16).

Не погодившись зі звільненням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до преамбули Закону № 580-VIII цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ст.ст. 1, 2, 3, 18, 19 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Одним із завдань поліції є надання поліцейських послуг у забезпеченні публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Згідно ст. 18 Закону № 580-VIII серед до основних обов'язків поліцейського належить неухильне дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійне виконання своїх службових обов'язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ст. 60 цього Закону проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно п. 4 розділу XI Закону № 580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 9 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, особи рядового та начальницького складу зобов'язані дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає види дисциплінарних стягнень, що можуть накладатись на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ відповідно до ч. 15 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни як крайній захід впливу до осіб начальницького складу повинен застосовуватись з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, коли інші заходи дисциплінарного впливу виявились безрезультатними або коли працівник міліції скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в органах внутрішніх справ.

Як встановлено під час розгляду справи, спірний наказ Управління від 24 лютого 2016 року № 241 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення був прийнятий у зв'язку із вчиненням позивачем порушення трудової дисципліни - прогулу, що мав місце 12 та 5 лютого 2016 року; спірний Наказ від 25 лютого 2016 року № 42 о/с про звільнення позивача був прийнятий за для реалізації Наказу № 241.

При вирішенні питання щодо правомірності/неправомірності зазначених наказів суд виходить з наступного.

Факт відсутності позивача на робочому місці 12 та 15 лютого 2016 року (у робочий час) не заперечується сторонами по справі. При цьому, апелянт наполягає, що його відсутність у ці дні була обґрунтована поважними причинами - позивач був хворий.

На підтвердження зазначеного в матеріалах справи містяться копії наступних документів:

- картка виїзду швидкої медичної допомоги від 12 лютого 2016 року, з якої вбачається, що позивач викликав швидку і зв'язку із поганим самопочуттям, лікарями якої йому був поставлений попередній діагноз "ВСД по кардинальному типу" (а.с. 71);

- картка-сповіщення № 67 ВСП станції швидкої допомоги м. Маріуполь від 16 лютого 2016 року, в якій зазначено про надання ОСОБА_2 медичної допомоги 12 лютого 2016 року о 7-43 год., бригада № 34. Діагноз: ВСД по кардинальному типу (а.с. 11, 70);

- витяг (із записом терапевта від 11 лютого 2016 року) з медичній книжці позивача (дублікату), в якому зазначено: "Можна заключити: гіпертонічна хвороба, симптоматична гіпертензія, постміокардичний кардіосклероз - ?); рекомендовано: обстеження, явка після обстеження" (а.с. 13);

- направлення на обстеження позивача від 11 лютого 2016 року, виданого лікарем Лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" ОСОБА_24, позивача було направлено для уточнення діагнозу "ВСД за змішаним типом (за гіпертонічному, кардинальному) постміокардичний кардіосклероз" до кардіолога та рекомендовано здати певні аналізи (а.с. 14, 228-229);

- лист головного лікаря СШМД м. Маріуполя - відокремленого структурного підрозділу КЛПУ "ОЦЕМД та МК") ОСОБА_25 від 24 червня 2016 року № 331, в якому зазначено, що 12 лютого 2016 року о 7-43 год. лікарями швидкої допомоги, які виїхали на виклик к хворому ОСОБА_2, останньому був поставлений діагноз: "вегето-судинна дистонія за кардинальним типом", при цьому хворому була надана медична допомога шляхом надання лікарських препаратів: Bisoprololi 5 мг - 1 табл., Corvaltab - 1 табл., Trombonet - 1 табл., Sol.Ketorolac - 1,0 мл в/м (зроблена ін'єкція), а також рекомендовано спостерігались та обстежитись у кардіолога; 15 лютого 2016 року лікарями швидкої допомоги, викликаних до хворого ОСОБА_2, о 7-13 год. останньому був поставлений діагноз "дисциркуляторна енцефалопатія І ступеня на фоні остеохондрозу ?", була надана медична медикаментозна допомога: (Sol. L-lysine aescinat - 5,0 мл + Sol. NaCl - 15,0 мл) - в/в (зроблена ін'єкція) (а.с. 158-159);

- супровідний лист № НОМЕР_2 Приморська п/ст. м. Маріуполь (форма 114/о, затв. Наказом МОЗ 17 листопаду 2010 року № 99) і талон до супровідного листа, де зазначено, що ОСОБА_2 доставлений в ЛПЗ в неврологічне відділення 15 лютого 2016 року 7-50 год., попередній діагноз швидкої допомоги: "дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на фоні остеохондрозу" (а.с. 8);

- витяг (із запис лікаря від 15 лютого 2016 року), зроблений в амбулаторній картці позивача, відповідно до якого за результатом спільного огляду позивача невропатологом, терапевтом, заступником неврологічного відділення поліклініки, заступником головного лікаря з експертизи, доставленого бригадою швидкої допомоги у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, запамороченням, підвищеним артеріальним тиском, болю в області серця, втомленістю, порушенням сну. Діагноз: "СП": ДЄП І ст." При обстеженні виявлено: "загальний стан задовільний, межі серця в нормі. Діагноз на момент огляду: без патології, працездатний" (а.с. 6-7);

- довідка "Лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" від 15 лютого 2016 року, де зазначено, що ОСОБА_2 доставлений бригадою швидкої допомоги в стаціонар ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" 15 лютого 2016 року в 8-00 год., оглянутий комісійно лікарями поліклініки та стаціонару - терапевтом, невропатологом, заступником начальника по ЕВН, йому зроблені аналізи, ЕКГ, надані рекомендації, на момент огляду - працездатний (а.с. 9, 69).

При вирішенні питання щодо наявності або відсутності поважних причин відсутності позивача на робочому місці 12 та 15 лютого 2016 року, погоджуючись з висновками місцевого суду, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, регулюється відповідною Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6169 (далі - Інструкція № 455).

Відповідно до п. 1.1 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з п. 1.2 Інструкції № 455 видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених пунктами 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6 (на спірні правовідносини не поширюються).

Відповідно до пп. 1.3.1 п. 1.3 Інструкції № 455 громадянам України, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах, видається листок непрацездатності.

Згідно з п. 2.1 Інструкції № 455 у разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях.

За правилами п.п. 2.5, 2.6 Інструкції № 455 листок непрацездатності у разі захворювання видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.

Згідно з п. 2.22 Інструкції № 455 тимчасова непрацездатність особи рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебуває заклад охорони здоров'я.

У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до п. 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

П. 1.9 Інструкції № 455 визначено, що листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до п. 2.18 Інструкції № 455 довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботу, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки.

Таким чином, відповідно наведених вище нормативно-правових приписів суд першої інстанції дійшов до такого висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності позивача на робочому місці в період з 12 по 15 лютого 2016 року суду не надано. З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Також судами встановлено, що в частині документів, на які посилається представник позивача, а також в інших матеріалах справи, містяться відомості про працездатність позивача 12 та 15 лютого 2016 року: у витягу (запис лікаря від 15 лютого 2016 року), зробленому в амбулаторній картці позивача, за результатом спільного огляду позивача невропатологом, терапевтом, заступником неврологічного відділення поліклініки, заступником головного лікаря з експертизи, зазначено: "загальний стан задовільний, межі серця в нормі. Діагноз на момент огляду: без патології, працездатний" (друга сторінка а.с. 7); у супровідному листі № НОМЕР_2 Приморська п/ст. м. Маріуполь (форма 114/о, затв. Наказом МОЗ 17 листопаду 2010 року № 99) та талону до супровідного листа, зазначено, що діагноз "дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. на фоні остеохондрозу" є попереднім (а.с. 8); у довідці "Лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" від 15 лютого 2016 року зазначено, що на момент огляду позивач - працездатний (а.с. 9); у витязі (із записом терапевта від 11 лютого 2016 року) з медичній книжці позивача (дублікату), вказано: "Можна заключити: гіпертонічна хвороба, симптоматична гіпертензія, постміокардичний кардіосклероз - ?); рекомендовано: обстеження, явка після обстеження", тобто, діагноз не остаточний (а.с. 13); направленням на обстеження позивача від 11 лютого 2016 року, виданого лікарем Лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" ОСОБА_24, позивача направлено для уточнення діагнозу "ВСД за змішаним типом (за гіпертонічному, кардинальному) ? постміокардичний кардіосклероз ?" до кардіолога та рекомендовано здати певні аналізи (а.с. 14); у листі начальника Державної установи "Територіальне медичне об'єднання МВС України по Донецькій області" від 19 лютого 2016 року № 33/25-174, зазначено, що ОСОБА_2 15 лютого 2016 року доставлений бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні з поліклінікою м. Маріуполь ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області", після огляду комісія визнала його працездатним, медична допомога у лікарні йому не надавалась (а.с. 68); у довідці "Лікарні з поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" від 15 лютого 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_2 доставлений бригадою швидкої допомоги в стаціонар ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" 15 лютого 2016 року в 8-00 год., вказано, що позивач оглянутий комісійно лікарями поліклініки та стаціонару - терапевтом, невропатологом, заступником начальника по ЭВН, йому зроблені аналізи, ЕКГ, надані рекомендації, на момент огляду - працездатний (а.с. 69); у картці виїзду швидкої медичної допомоги від 12 лютого 2016 року (копія № 49) зазначено, що бригадою ШМД № 34 12 лютого 2016 року ОСОБА_2 надана медична допомога шляхом надання певних лікарських препаратів та поставлений попередній діагноз: "вегето-судинна дистонія за кардинальним типом", тобто, діагноз не був остаточним (а.с. 71).

Крім цього, згідно пояснень ОСОБА_7, заступника головного лікаря з оперативної роботи медицини катастроф та цивільного захисту Маріупольської СНЛМД, наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_10, карта-сповіщення не є звільненням від виконання службових обов'язків, цей документ розроблений адміністрацією станції для дільничних лікарів. На його підставі лікар ЦПМСП або ЛПУ може відкривати лікарняний з дати виклику бригади швидкої допомоги. До обов'язків лікаря медицини невідкладних станів не входить проведення аналізу працездатності хворого (а.с. 73); згідно пояснень ОСОБА_8, заступника начальника ЛП з експертизи тимчасової непрацездатності ЛПДУ "ТМО МВС України", наданих останньою начальнику Приморського ВП підполковника міліції ОСОБА_10, ОСОБА_2 15 лютого 2016 року був доставлений бригадою швидкої допомоги зі скаргами на болі в області серця, запамороченням та втомленістю, оглянутий заступником неврологічного відділення, невропатологом, терапевтом та безпосередньо ОСОБА_8, були зроблені певні аналізи. Медикаментозна допомога позивачу не надавалась, були дані усні рекомендації щодо подальшого режиму праці та відпочинку, видано довідку про перебування ОСОБА_2 у медичному закладі та роз'яснено останньому про необхідність приступити до виконання своїх службових обов'язків (а.с. 72); згідно листа т.в.о. начальника ДУ "ТМО МВС України по Донецькій області" ОСОБА_23 від 7 липня 2016 року (вих. № 33/25-487), 15 лютого 2016 року до стаціонару лікарні доставлено ОСОБА_2; фельдшером швидкої медичної допомоги поставлено попередній діагноз: дисциркулярна енцефалопатія; після огляду комісією з 4 лікарів у відповідності до локального протоколу з ДЕП та об'єктивної клінічної картини діагноз ДЕП не підтвердився; не виявлено даних за вегето-судинний криз; таким чином, підстав для госпіталізації або амбулаторного лікування за листком звільнення від службових обов'язків на момент огляду не було (а.с. 220).

Щодо зазначення позивачем про неправомірність спірних наказів у зв'язку із тим, що в якості однієї з підстав було вказано на вчинення позивачем адміністративного правопорушення - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи у Висновку відповідача (а.с. 58-60) вказано про те, що ОСОБА_2 8 лютого 2016 року мобільною групою УКЗ ГУНП спільно з екіпажем БДПС ГУНП в області здійснювалось відпрацювання території м. Маріуполя на дотримання працівниками органів Національної поліції дисципліни, законності, а також транспортної дисципліни. У ході цього відпрацювання було затримано автомобіль Dacia-Logan н.з. НОМЕР_3 під керуванням оперуповноваженого Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_2 за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані сп'яніння, у зв'язку із чим був складений протокол про адміністративне правопорушення 976166 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позивача було доставлено в МНД. м. Маріуполя для встановлення стану сп'яніння та копія направлення на медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння від 8 лютого 2016 року (а.с. 80-81, 145). Згідно з медичним Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 160, ОСОБА_2 визнано "клінічно тверезим, з ознаками ретроспективного вживання марихуани" (а.с. 58-60).

Як зазначено у п. 10 висновку Міського наркологічного диспансеру м. Маріуполя від 8 лютого 2016 року "Щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" № 160, складеному КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" та підписаному лікарем (фельдшером), який проводив огляд - ОСОБА_20, "гр. ОСОБА_26 перебуває у стані "клинически трезв, - можно предположить ретроспективное употребление марихуаны" (а.с. 82, 142); відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 8 лютого 2016 року № 160, доданого до листа головного лікаря КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" ОСОБА_2 за результатом огляду є клінічно тверезим (а.с. 143-144); згідно з Результатом хіміко-токсикологічного дослідження МНД м. Маріуполя від 9 лютого 2016 року біологічних середовищ ОСОБА_2 на кількісну наявність спирту етилового (а.с. 146) - за результатом дослідження спирт етиловий в матеріалах аналізу не визначений; згідно з Результатом хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ на якісну наявність наркотичних та психотропних речовин ОСОБА_2 (а.с. 147) - в матеріалах аналізу наявність (а.с. 147) наркотичних засобів не підтверджена. Крім цього, 1 липня 2016 року судом отримані письмові пояснення від головного лікаря КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації ОСОБА_27 від 23 червня 2016 року, в яких зазначено наступне. 1. Огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння в КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" гр. ОСОБА_2 був ініційований старшим сержантом поліції ОСОБА_28 8 лютого 2016 року. 2. Огляд гр. ОСОБА_2 був проведений в КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" 8 лютого 2016 року в 14 год. 10 хв. лікарем наркологом ОСОБА_29 3. В ході проведення огляду було встановлено, що клінічна картина характерна для стану каннабіноїдного сп'яніння відсутня. Згідно пояснень пацієнта ОСОБА_2 7 лютого 2016 року в 20 год. 00 хв. він вживав пиво та курив кальян (вміст суміші кальяну йому не відомий). 4. В результаті обстеження біологічних середовищ (сечі) на наявність наркотичних речовин встановлено, що при обстеженні сечі імунохроматографічним методом на тест-смужках виявлена якісна позитивна реакція на марихуану (каннабіс). Даний метод обстеження є попереднім і потребує додаткового підтвердження методом тонкошарової хроматографії. В результаті проведення обстеження сечі гр. ОСОБА_2 методом тонкошарової хроматографії отримана чітка негативна реакція на наявність в сечі марихуани. Виходячи з вище наведеного встановлено, що згідно якісної реакції методом імунохроматографії виявлена слідова кількість метаболітів каннабісу, методом тонкошарової хроматографії кількісний вміст каннабісу не достатній для інтоксикації організму. На підставі відсутності клінічної картини стану каннабіноїдної інтоксикації, показань пацієнта щодо ретроспективного вживання кальяну з невідомою речовиною, результатів лабораторного обстеження лікарем наркологом встановлено висновок огляду № 160 "тверезий", має місце ретроспективне вживання каннабісу. Згідно МХК 10 даний висновок відповідає критерію "тверезий" (а.с. 140-141). Відповідь з аналогічним змістом головним лікарем КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Маріуполя" ОСОБА_27 була надана представнику позивача - адвокату ОСОБА_30 на її запит (вих. № 685/01-15 від 23 червня 2016 року) (а.с. 156-157).

Разом із цим колегія суддів зауважує, що відповідно до заключного положення зазначеного Висновку відповідача від 23 лютого 2016 року, а також згідно зі спірними наказами позивач звільнений за прогули, що мали місце 12 та 15 лютого 2016 року, а не за притягнення його до адміністративної відповідальності, тим більш, що як вбачається з листа начальника відділу управління превентивної діяльності ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_31 від 28 березня 2016 року (вих. № 771/18-2016) згідно висновку щодо результатів медичного огляду, проведеного в міському наркологічному диспансері м. Маріуполя, в діях ОСОБА_2 (на момент зупинки транспортного засобу 8 лютого 2016 року) відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення не було розпочато, а всі зібрані докази (адміністративний протокол, пояснення свідків, висновок міського наркологічного диспансеру № 160 від 8 лютого 2016 року) списані в справу (а.с. 31).

Надаючи оцінку співмірності застосованого до позивача заходу дисциплінарного стягнення із вчиненими позивачем вчинком (прогулом), суд апеляційної інстанції зазначає, що протягом тривалого періоду на території Луганської та Донецької областей триває антитерористична операція, у зв'язку із чим кожен працівник поліції повинен усвідомлювати всю відповідальність, покладену на нього державою по забезпеченню публічного порядку та безпеки громадян. Безпідставний вихід на службу з боку позивача в умовах ускладненої оперативної обстановки на території зазначених регіонів є свідченням неналежного ставлення працівником поліції до покладених на нього завдань, тобто, з урахуванням усіх обставин скоєння порушення, відповідач обґрунтовано вважав, що позивач скоїв проступок, несумісний з перебуванням на службі в поліції.

Доводи апеляційної скарги щодо стабільності суспільно-політичної ситуації з посиланням на заяви представників влади в засобах масової інформації не спростовують висновків суду, а проведення антитерористичної операції, в тому числі в м. Маріуполі, досі не завершено.

Апеляційний суд вважає слушними доводи відповідача про те, що позивач знехтував інтересами служби, розуміючи, що його невихід на роботу зумовлює перерозподіл його функціональних обов'язків на інших працівників, при тому що некомплект складає більше ніж 20%.

Більш того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із слушністю включення відповідачем у Висновок, який слугував підставою для прийняття спірних наказів, виявленого факту перебування позивача у стані "з ознаками ретроспективного вживання марихуани", як обставини, що визначає попередню поведінку особи при вирішення питання щодо виду дисциплінарного стягнення.

Так, згідно з п. 1.4 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155, неухильне дотримання принципів і норм цих Правил є важливим чинником якісного виконання працівником оперативно-службових завдань, необхідною умовою суспільної довіри та підтримки діяльності органів внутрішніх справ. Дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання. Відповідно до пп. 2.2 п. 2 розділу III Правил професійний обов'язок працівника, як одна із моральних основ служби в органах внутрішніх справ, полягає в безумовному виконанні закріплених законами та професійно-етичними нормами завдань щодо забезпечення надійного захисту правопорядку, законності, громадської безпеки. Згідно з пп. 4.1 п. 4 розділу III Правил працівник органів внутрішніх справ відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов'язання, в тому числі бути прикладом безумовного дотримання вимог закону та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби. Бездоганне виконання моральних зобов'язань, в свою чергу, забезпечує право працівника на суспільну довіру, повагу, визнання і підтримку громадян, що передбачено пп. 4.2 п. 4 розділу III Правил. Відповідно до пп. 1.1 п. 1 розділу IV Правил поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника. Обов'язки осіб рядового і начальницького складу визначені ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, згідно з ч. 1 якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватись норм професійної та службової етики; з гідністю поводися у позаробочий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Таким чином, звільнення працівника поліції за прогули, особливо вчинений в умовах важкої суспільно-політичної ситуації, яка склалась на території Донецької області, та постійної наявності загрози національній безпеці України, що створилася в результаті діяльності псевдодержавного утворення "Донецька народна республіка", за висновком суду є таким, що відповідає вчиненому проступку та іншим обставинам, які визначені ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, зокрема, і попередня поведінка особи.

Щодо дотримання відповідачем процедури звільнення, суд зазначає таке.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073, (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.2 Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Згідно з п. 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування крім іншого є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують службову дисципліну.

Згідно з п. 2.5 Інструкції підстави для призначення службового розслідування можуть міститься в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів або в інших документах, отриманих у встановленому законодавством України порядку.

Як встановлено судами, підставою для призначення службового розслідування слугували рапорти начальника сектору Приморського ВП майора поліції ОСОБА_4 про відсутність позивача на робочому місці 12 та 15 лютого 2016 року.

Відповідно до п. 2.6. Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до матеріалів справ службове розслідування щодо позивача було проведено на підставі наказу начальника ГУМП в області від 15 лютого 2016 року № 150.

Таким чином, службове розслідування щодо позивача призначене і проведене за наявності підстав, визначених Інструкцією, та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до п.п. 3.2-3.3 Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об'єктивні висновки. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника, що передбачено ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 3.4 Інструкції.

Судами встановлено, що проведення службового розслідування було доручено старшому інспектору Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору міліції ОСОБА_15 та заступнику начальника Приморського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області майору поліції ОСОБА_5, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту, п.п. 3.2-3.4 Інструкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п. 5.1 Інструкції службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Згідно з п.п. 5.2-5.3 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Службове розслідування призначене 15 лютого 2016 року (дата видання наказу) та завершене 23 лютого 2016 року (дата затвердження висновку), тобто з дотриманням вимог ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту та п.п. 5.1-5.3 Інструкції.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Згідно з вимогами п.п. 8.2-8.4 Інструкції у вступній частині висновку службового розслідування викладаються: посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування; підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) рядового і начальницького складу скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи рядового і начальницького складу та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) рядового і начальницького складу, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб рядового і начальницького складу конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб рядового і начальницького складу, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до п. 8.7 Інструкції висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником.

Висновок службового розслідування складений, підписаний та затверджений з дотриманням п.п. 8.1-8.4, 8.7 Інструкції.

Абз. 1 п. 5.4 Інструкції передбачає, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_2 від 18 та 19 лютого 2016 року, надані за формою, наведеною у додатку до Інструкції.

Крім того, як зазначено у вказаних вище поясненнях ОСОБА_2, позивачу були роз'яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України.

Згідно з положеннями ст. 16 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування.

Таким чином, судами встановлено, що дисциплінарний проступок (прогул) був вчинений позивачем 12 та 15 лютого 2016 року, а наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення № 241 був прийнятий 24 лютого 2016 року, з яким позивача було ознайомлено у той же день (а.с. 18).

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги приписи ст. 71 КАС України, суд дійшов висновку, що спірні накази ГУНП в Донецькій області є правомірними.

Відповідно, у задоволенні позовних вимог позивача місцевим судом обґрунтовано відмовлено в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, погоджуючись з висновками місцевого суду, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, а, відтак, у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у справі №805/889/16-а за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі та стягнення грошового утримання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов