Справа № 2а-54/12/2170
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2012 р.Справа № 2а-54/12/2170

Категорія: 8.2.8 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Артеменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Каховської обєднаної державної податкової інспекції Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року в справі за позовом комунального виробничого управління «Каховський водоканал»до Каховської обєднаної державної податкової інспекції про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

10.01.2012 року комунальне виробниче управління «Каховський водоканал»(далі КВУ «Каховський водоканал») звернулось з позовом до Каховської обєднаної державної податкової інспекції (далі - ДПІ) про зобовязання списати безнадійний податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 794 706,78 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що борг утворився станом на 01.11.2008 року та протягом 1095 днів не був сплачений, в звязку з чим минув встановлений строк давності для стягнення такого боргу. Через відмову податкового органу прийняти рішення про списання безнадійного боргу по ПДФО, позивач звернувся з відповідними вимогами до суду.

Справу розглянуто за відсутністю відповідача.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року позов задоволено повністю. Визнана неправомірною відмова Каховської обєднаної державної податкової інспекції Херсонської області у списанні боргу по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 794 706,78 грн. як безнадійного податкового органу. Визнано податковий борг КВУ «Каховський водоканал»по податку з доходів фізичних осіб 794 706,78 грн. безнадійним та зобовязано Каховську обєднану державну податкову інспекцію Херсонської області списати цей борг.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначену постанову скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволені позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

КВУ «Каховський водоканал»є підприємством, що використовує найману працю, є податковим агентом, який нараховує (виплачує) оподаткований дохід на користь платників податку, та зобовязаний утримувати податок з суми такого доходу за його рахунок, що підлягає перерахуванню до бюджету.

У грудні 2011 року КВУ «Каховський водоканал»звернулось до ДПІ з листом про списання податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 794 706,78 грн., який виник станом на 01.11.2011 року.

Листом від 09.12.2011 року № 10592/10/240 ДПІ відмовило позивачу у списанні зазначеного боргу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до 01.01.2011 року, тобто до введення Податкового кодексу України, зобовязання податкового агента з податку з доходів фізичних осіб не вважалось податковим боргом, оскільки не декларувалось та не узгоджувалось. Враховуючи, що податкове зобовязання з ПДФО (за даними позивача - 794 706,78 грн.), яке виникло станом на 01.11.2008 року, не було сплачено позивачем та примусове не стягнуто податковим органом протягом 1095 днів з дня його виникнення, має бути визнане станом на 01.11.2011 року безнадійним боргом та списане.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування», податок на доходи фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків.

Таким чином, доводи суду першої інстанції, що податкове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, не є податковим боргом, не відповідає правильному застосуванню норм наведеного Закону.

Згідно з підпунктом «в»підпункту 18.2.1 пункту 18.2 статті 18 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2181-III) підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. Під терміном «безнадійний», крім іншого, розуміється податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Згідно п.15.1 ст.15 цього Закону податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така декларація подана пізніше, за днем її фактичного подання.

Відповідно до п.3.2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року № 1034, днем виникнення безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, вважається дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Судом першої інстанції встановлено (за даними позивача), що податкові зобовязання позивача з ПДФО в розмірі 794 706,78 грн. виникли станом на 01.11.2008 року та не погашувались позивачем протягом 1095 днів, тобто до 01.11.2011 року. В обґрунтування своїх доводів позивач надав копії платіжних доручень про сплату поточних податкових зобовязань з ПДФО, починаючи з січня 2011 року, без сплати боргових зобовязань з ПДФО.

Разом з тим, дані ДПІ про нарахування та сплату позивачем ПДФО за період з 2008 по 2012 роки, витребуваних судом апеляційної інстанції, різняться з обліковими даними позивача. Так, станом на кінець 2008 року у позивача рахувалась заборгованість по ПДФО в розмірі 886 097,61 грн., яка погашалась за рахунок платежів з ПДФО, здійснених позивачем в 3-4 кварталі 2010 року, в 2011 році, 3 кварталі 2012 року.

Обставини спрямування податковим органом поточних платежів з ПДФО на погашення податкового боргу з ПДФО, починаючи з 01.01.2011 року, в повній мірі відповідають положенням п.87.9 ст.87 ПК України.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, розглянувши справу лише на підставі доказів, наданих позивачем.

Крім того, залишок не погашеної заборгованості, яка рахувалась на кінець 2008 року, а також заборгованість за 2009-травень 2011 року стягнута з позивача за позовами ДПІ на підставі постанов Херсонського окружного адміністративного суду від 04.04.2011 року та 14 вересня 2011 року, які КВУ «Каховський водоканал»не оскаржував.

Зазначеними судовими рішеннями при стягненні податкового боргу підтверджена правильність розрахунків податкового органу сум податку з доходів фізичних осіб за вказаний

період та встановлена правомірність визначення ним заборгованості позивача з ПДФО, яка формувалась, в тому числі, шляхом зарахування поточних платежів на погашення податкового боргу.

Використовуючи положення ч.1 ст.72 КАС України, судова колегія враховує обставини, що встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, та які звільнені від подальшого доказування.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку, що податковим органом вживались заходи щодо стягнення з позивача заборгованості протягом 1095 днів, а тому спірна сума податку з доходів фізичних осіб, як податковий борг, не може бути визнана безнадійною, в звязку з чим не підлягає списанню. Саме на ці обставини посилався апелянт, доводячи правомірність своїх дій при відмові позивачу у списанні податкового боргу.

Дії відповідача щодо відмови КВУ «Каховський водоканал»у прийнятті рішення про списання податкового боргу є цілком законними та обґрунтованими.

Неврахування судом першої інстанції наведених норм права, невірна правова оцінка обставин по справі, яка сталась внаслідок невикористання свого права на витребування доказів з власної ініціативи, призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким у позові відмовляє.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Каховської обєднаної державної податкової інспекції Херсонської області задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 травня 2012 року в справі за позовом комунального виробничого управління «Каховський водоканал»до Каховської обєднаної державної податкової інспекції про зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог комунального виробничого управління «Каховський водоканал»до Каховської обєднаної державної податкової інспекції про списання безнадійного боргу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.М.Градовський

Суддя: К.В.Кравченко