Справа № 2-а-4525/10/1470
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2012-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2012 р.Справа № 2-а-4525/10/1470

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційні скарги Державної судової адміністрації України, Міністерства юстиції України, Державного казначейства України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, ОСОБА_2 Міністрів України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України, третя особа Апеляційний суд Миколаївської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та стягнення боргу по заробітній і заборгованості з щомісячного грошового утримання у сумі 626319,94 грн.,

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо не проведення перерахунку та виплати заробітної плати згідно з встановленими діючим законодавством розмірами мінімальної заробітної плати з липня 2005 р. по березень 2010 р. (включно) та щомісячного грошового утримання з липня 2005 р. по березень 2010 р.; зобовязання Державної судової адміністрації України провести перерахування заробітної плати з урахуванням встановленої законом мінімальної заробітної плати на відповідний період з липня 2005 р. по березень 2010 р. (включно) та щомісячного грошового утримання з липня 2005 р. по березень 2010 р.; стягнення з Державної судової адміністрації України 324405,40 грн. боргу по заробітній плати за період з липня 2005 р. по березень 2010 р. (включно) без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів та 301914,54 грн. заборгованості з щомісячного грошового утримання за період з липня 2005 р. по березень 2010 р. (а.с. 3-6)

Державна судова адміністрація України позов не визнала з підстав зазначених у письмових запереченнях, наданих доказах, усних поясненнях представника та просила в його задоволенні відмовити.

Ухвалою суду першої інстанції від 10.11.10 р., на підставі клопотання представника ДСА України, було залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_2 міністрів України, Державне казначейство України та Міністерство Фінансів України.

ОСОБА_2 міністрів України позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог до КМУ. Крім того представник КМУ зазначив, що головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду (ст. 120 Закону України «Про судоустрій України»№3018-IIIвід 7.02.02р. (далі Закон № 3018) в чинній на той час редакції).

Міністерство Фінансів України позов не визнало, просило відмовити в позові до Міністерства фінансів України та розглянути справу за відсутності їх представника. Крім того Міністерство Фінансів України зазначило, що з 1 січня 2003 року головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду (ст. 120 Закону № 3018 в чинній на той час редакції).

Державне казначейство України позов не визнало, просило відмовити в позові до Державного казначейства України та розглянути справу за відсутності їх представника. Крім того зазначило, що з 1 січня 2003р. головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року позов був задоволений в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо непроведення перерахунку та виплати заробітної плати згідно з встановленим діючим законодавством розмірами мінімальної заробітної плати з липня 2005 року по березень 2010 року (включно) та щомісячного грошового утримання липня 2005 року по березень 2010 року. Зобовязано Державну судову адміністрацію України провести перерахунок заробітної плати з урахуванням встановленої законом мінімальної заробітної плати на відповідний період з липня 2005 року по березень 2010 року (включно) та щомісячного грошового утримання з липня 2005 року по березень 2010 року. Стягнуто з Державного бюджету України (з рахунків Державного казначейства України) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 324405,40 грн. з липня 2005 року по березень 2010 року (включно) без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів, та 301914,54 грн. заборгованості з щомісячного грошового утримання з липня 2005 року по березень 2010 року (а.с. 149-155).

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Державна судова адміністрація України, Міністерство юстиції України, Державне казначейство України подали апеляційні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В звязку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, пояснення на них, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка з листопада 1993 р. обіймає посаду судді апеляційного суду Миколаївської області.

Посадові оклади позивача до 01.01.06 р. були встановлені Постановою ОСОБА_2 Міністрів України «Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів» № 2288 від 13.12.99 р. (далі Постанова № 2288) у чіткому грошовому виражені 430 та 645 грн.

З 01.01.06 р. посадові оклади позивача, встановлені Постановою ОСОБА_2 Міністрів України «Про оплату праці суддів»№ 865 від 03.09.2005 р. (далі Постанова № 865) та привязані до розміру мінімальної заробітної плати й встановлені на рівні 7,5 цих розмірів.

При цьому, після 01.01.06р. нарахування посадового окладу позивачу здійснювалося з урахуванням Постанови ОСОБА_2 Міністрів України «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів»№ 1243 від 21.12.05 р. (далі Постанова №1243), якою визначено, що розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не проводиться.

Позивачем надані відповідні розрахунки заборгованості з заробітної плати у сумі 324405,40 грн.

Для обрахунку посадового окладу позивача за необхідно брати не встановлений ОСОБА_2 Міністрів України в Постанові №1243 розмір мінімальної заробітної плати у 332 грн., а розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законами про Державний бюджет України на відповідні роки. До цього висновку суд приходить також з урахуванням того, що Постанова №1243 в частині обрахунку посадових окладів судів, виходячи з постійного розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., була визнана протиправною та скасована постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.08р. Зазначена постанова окружного адміністративного суду, після розгляду апеляційної скарги залишена апеляційним судом без змін.

Законами про Державний бюджет України на відповідні роки, встановлювалося, що в період з 01.06.05р. по 30.06.05р. розмір мінімальної заробітної плати складав 290грн.; в період з 01.07.05 р. по 31.08.05 р. 310 грн., з 01.09.05 р. по 31.12.05 р. 332 грн.; з 01.01.06 р. по 30.06.06 р. 350 грн., з 01.07.06 р. по 30.11.06 р. 375 грн., з 01.12.06 р. по 31.03.07 р. 400 грн., з 01.07.07 р. по 30.09.07 р. 440 грн., з 01.10.07 р. по 31.12.07 р. 460 грн., з 01.01.08р. по 31.03.08 р. 515 грн., з 01.04.08 р. по 30.09.08 р. 525 грн., з 01.10.08 р. по 30.11.08 р. 545 грн., з 01.12.08 р. по 31.03.09 р. 605 грн., з 01.04.09 р. по 30.06.09 р. 625 грн., з 01.07.09 р. по 30.09.09 р. 630 грн., з 01.10.09 р. по 31.10.09 р. 650 грн., з 01.11.09 р. по 31.12.09 р. грн., з 01.01.10 р. по 28.02.10 р. 869 грн.

Суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач (ДСА України) допустив бездіяльність, і не привів посадові оклади суддів, у тому числі і позивача у відповідність до вимог ч. 2 ст. 44 Закону №2862. Зазначеною бездіяльністю відповідач порушив конституційні принципи незалежності та недоторканості суддів, одною із гарантій яких є законодавчо визначене матеріальне та соціальне забезпечення судді, у тому числі порядок обрахування його заробітної плати.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про статус суддів»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата судді складається із посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50% його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80% посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обовязки на адміністративних посадах, з тим, щоб досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів немає.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці»умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з Державного бюджету, визначаються ОСОБА_2 Міністрів України.

На виконання наведених положень Закону, постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 30 червня 2005 року № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України»встановлено з 01 червня 2005 року посадовий оклад Голови Верховного Суду України в 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»затверджено Схему посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів.

Вказана постанова повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року, однак, до набрання нею чинності, постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів»було установлено, що для вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, розміри посадових окладів яких визначаються залежно від кількості розмірів мінімальної заробітної плати згідно з цією постановою та іншими нормативно-правовими актами, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови ОСОБА_2 Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865»установлено, що розміри посадових окладів, передбачених постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови ОСОБА_2 Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини ОСОБА_2 Міністрів України визначив встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік»розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість збільшення посадових окладів суддів у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Як видно зі Схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 7,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з Державного бюджету України.

При цьому посадовий оклад голови загального апеляційного суду області становив 11 розмірів мінімальної заробітної плати, або 3652 грн., а посадовий оклад судді цього ж суду 9 розмірів мінімальної заробітної плати, або 2988 грн. Різниця у розмірах вказаних посадових окладів складає менше ніж 20 відсотків, а тому, оклад судді є більшим ніж 80 відсотків від посадового окладу голови суду.

Крім того, у звязку з прийняттям ОСОБА_2 Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів.

Отже, вказані Схеми посадових окладів є такими, що відповідають встановленому ст. 44 Закону України «Про статус суддів»співвідношенню розмірів посадових окладів Голови Верховного Суду України, голів судів та суддів, а встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови ОСОБА_2 Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності. Вказана постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не була введена в дію, а тому суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що названі вище постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про статус суддів»суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про Закон «Про статус суддів»стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обовязків судді.

Проте, при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що постановою ОСОБА_2 Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання тощо, що свідчить про покращення спеціальних умов матеріального забезпечення суддів.

Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Зважаючи на зазначене судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційних скаргах доводи спростовують правильність висновків суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на таке апеляційні скарги Державної судової адміністрації України, Міністерства юстиції України, Державної казначейства України підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Державної судової адміністрації України, Міністерства юстиції України, Державної казначейства України задовольнити повністю.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2010 року скасувати та прийняти нову постанову суду.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, ОСОБА_2 Міністрів України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України, третя особа Апеляційний суд Миколаївської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії та стягнення боргу по заробітній і заборгованості з щомісячного грошового утримання у сумі 626319,94 грн. відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов