Справа № 2-а-4213/11/2170
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2012-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2012 р.Справа № 2-а-4213/11/2170

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2011 року по справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Головного управління юстиції в Миколаївській області відділу державної виконавчої служби Підрозділу примусового виконання рішень про визнання постанови від 18.10.2010 року про накладення штрафу неправомірною та її скасування,-

В С Т А Н О В И Л А:

Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва звернулось з адміністративним позовом до Головного управління юстиції в Миколаївській області відділу державної виконавчої служби Підрозділу примусового виконання рішень про визнання постанови від 18.10.2010 року про накладення штрафу неправомірною та її скасування.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2011 року у задоволенні адміністративного позову Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Сторони були сповіщені належним чином та своєчасно про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення повісток про виклик до суду (а.с.97-98), сторони до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржена постанова прийнята в межах повноважень відповідача та на підставі Закону, у зв'язку з чим вона не підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, ст.ст. 25, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

В апеляційній скарзі Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва вказується, що виконавчий лист частково не було виконано з поважних причин і, тому, постанова про накладення штрафу у розмірі за невиконання рішення суду є незаконною та такою, що винесена з перевищенням повноважень.

Судова колегія не приймає до уваги ці доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», - після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії, державний виконавцем відповідно до ст. 25 Закону визначає боржнику строк для самостійного виконання рішення, а у разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції, передбачені законодавством і призначає новий строк для виконання рішення суду

Розмір штрафних санкцій встановлено ст. 89 цього Закону, та становить для юридичних осіб - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2010 року Підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, п.2 якої зобовязано УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва добровільно виконати рішення у 7-денний строк з моменту одержання постанови. Однак в строк, встановлений державним виконавцем для самостійного виконання, рішення суду в повному обсязі не виконано, у зв'язку з чим 18.10.2010 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 340 грн.

Про виконання рішення суду та перерахування стягувачу 4430,0 грн., з наданням відповідних доказів, позивач повідомив державну виконавчу службу листом №11680/09 від 21.09.2010 року, який отримано відповідачем 22.09.2010 року (а.с.7).

В подальшому, листом №13443/09 від 29.10.2010 року позивач повідомив державного виконавця про нарахування та виплату стягувачу ще 5673,14 грн., що підтвердив відповідними доказами. Вказаний лист отримано відповідачем 29.10.2010 року (а.с.44).

Враховуючи, що встановлений постановою від 06.09.2010 року 7-денний строк для добровільного виконання рішення збіг 20.09.2010 року, то виконання позивачем рішення суду 22.09.2010 року не може вважатись добровільним, тим більше, що станом на 22.09.2010 року рішення суду не було виконано в повному обсязі.

Що стосується посилання апелянта на звернення до Ленінського районного суду за розясненням рішення по справі №2а-585/2010, то вказані дії боржника не зупиняють виконавчого провадження та не позбавляють його обовязку виконати рішення суду в повному обсязі у встановлений державним виконавцем строк.

Наведене вказує на те, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та на підставі Закону, а постанова про накладення на боржника штрафу є обґрунтованою, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог є правильними.

На підставі викладеного, колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2011 року залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 січня 2011 року по справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва до Головного управління юстиції в Миколаївській області відділу державної виконавчої служби Підрозділу примусового виконання рішень про визнання постанови від 18.10.2010 року про накладення штрафу неправомірною та її скасування без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /ОСОБА_2/

Суддя: /ОСОБА_3/

Суддя: /ОСОБА_1 /