Справа № 2а-8270/11/1470
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2012-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2012 р.Справа № 2а-8270/11/1470

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Желєзний І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду, у складі:

головуючого судді Запорожана Д.В.,

судді Яковлева Ю.В,

судді Жука С.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнськ Миколаївської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнськ Миколаївської області звернулося до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1118 гривень 70 копійок.

Свої позовні вимоги УПФ України в м. Южноукраїнськ Миколаївської області обґрунтувало несплатою спірної суми відповідачем.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року вищенаведений позов позов було задоволено. Стягнуто з відповідача 1118 гривень 70 копійок.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену постанову, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач зареєстрований у позивача як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до підпункту 4 пункту 8 розділу XV Закону України № 1058 (в редакції Закону № 2461-VІ від 08.07.2010) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2 статті 17 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 страхувальники (роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування) зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 6 ст. 20 Закону № 1058-ІV страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону (фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, включаючи фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування), є квартал.

Відповідно до абз.6-7 пункту 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2003 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

За результатами господарської діяльності за 2010 рік відповідач має заборгованість по внесках на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, яка з урахуванням фактично сплачених відповідачем сум складає - 1118 грн. 70 коп, що підтверджується розрахунком сум страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та карткою особового рахунку страхувальника.

В звязку з порушенням відповідачем законодавства у сфері загальнообовязкового державного страхування шляхом несвоєчасної сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, позивачем була надіслана відповідачу вимога про сплату боргу від 04.05.2011р. № Ф-348, яка була отримана відповідачем, проте узгоджена заборгованість перед пенсійним фондом відповідачем не погашена.

Відповідно до пунктів 3 та 14 статті 106 Закону №1058-ІV страхувальник протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки зобов'язаний сплатити суми боргу, що зазначені у вимозі. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену суму, орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду з позовом про стягнення боргу.

Сума заборгованості є узгодженою, що підтверджується наданим боржником звітом про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України за 2010 рік та узгодженою з боржником ОСОБА_2 про сплату боргу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2012 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Южноукраїнськ Миколаївської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості сумі 1118 гривень 70 копійок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий /ОСОБА_3/

Судді /ОСОБА_4/

/ОСОБА_5/