Справа № 2а-6939/11/2120
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2013-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2013 р.Справа № 2а-6939/11/2120

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Гонтар Д.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 21 жовтня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації про визнання незаконними дій та стягнення щорічної грошової допомоги ветерану війни,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації про визнання незаконними дій та стягнення недоплаченої одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2008-2011 роки в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Одночасно позивачка просила поновити строк звернення до суду з відповідним позовом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що вона, як учасник війни, на підставі ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання щорічної грошової допомоги до пятого травня в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Однак за 2008-2011 роки зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у меншому розмірі.

Суворовського районного суду м. Херсона від 21 жовтня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 21 жовтня 2011 року та прийняти нову, якою задовольнити її позовні вимоги.

Судом першої інстанції справа була розглянута в порядку скороченого провадження, в звязку з чим, відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, пояснення на неї, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником війни, що підтверджується посвідченням серії B-IV № 488002 від 24 квітня 1998 року. Посвідчення безтермінове та дійсне на всій території України. Пред'явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни (а.с. 3).

Отже, ОСОБА_1 є такою особою, на яку розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що виключно Законом України «Про Державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Норми, які вводяться цим Законом діють протягом бюджетного року і є пріоритетними відносно інших законів.

Відтак пільги, компенсації та гарантії для певних категорій громадян, у тому числі виплата грошової допомоги ветеранам війни, передбачають фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, проте, їх обсяги не можуть визначатися будь-якими іншими нормативно-правовими актами, крім Закону України «Про Державний бюджет України».

При цьому встановлювати загальнодержавні видатки та змінювати їх цільове спрямування Головне управління права не має. В даному випадку, законодавцем чітко визначено розпорядника бюджетних коштів для програми «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни», а саме, відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 30 серпня 2000 року саме Міністерство праці та соціальної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, тобто, згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України, - головним розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2004 року № 177 про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів. Розподіл коштів за напрямками видатків Міністерство праці і соціальної політики України як головний розпорядник коштів здійснює самостійно. Відтак, суд першої інстанції визначив, що ОСОБА_1 було призначено районним управлінням праці та соціального захисту населення та виплачено щорічну разову допомогу відповідно до діючого законодавства.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, статус якого має позивач, виплачується разова грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 названого Закону вказану виплату здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину 5 статті 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в новій редакції, відповідно до якої інвалідам війни щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо встановлення на 2008 рік розміру щорічної допомоги до пятого травня учасникам бойових дій втратило чинність, як таке, що визнано неконституційним, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/08.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію частини 5 статті 14 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити 3 мінімальних пенсій за віком.

Наявність у позивача права на отримання допомоги у вказаному розмірі є визначальною для вирішення даного спору. Крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Безпідставними є і посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної грошової допомоги у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Керуючись ч. 4 ст. 9 Кодексу, адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином застосуванню підлягає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як нормативно-правовий акт, який має вищу юридичну силу порівняно з постановою КМУ від 18 лютого 2004 року № 177, Постановою КМУ № 211 від 18.03.2009 року та Постановою КМУ № 299 від 07.04.2010 року.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за нормами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування»

З огляду на зазначене ОСОБА_1, як учасник війни, у 2008-2011 роках мала право на отримання щорічної допомоги до пятого травня у розмірі, встановленому ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції повинен був врахувати, що шестимісячний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивача на отримання підвищення до пенсії.

Як встановлено матеріалами справи, позивач звернулася за захистом порушеного відповідачем права на щорічну допомогу учасникам війни до 5 травня за 2008-2011 роки лише 7 жовтня 2011 року. Таким чином, вимога про виплату одноразової допомоги за 2008-2010 роки задоволенню не підлягає, адже ОСОБА_1 було пропущено строк звернення до суду про виплату одноразової допомоги учасникам війни до 5 травня за вказаний період.

Отже, права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку, тільки за 2011 рік, враховую те, що разова грошова допомога є щорічної надбавкою та підлягає сплаті за конкретний рік.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 100, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 21 жовтня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати неправомірною бездіяльність Головного Управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги за 2011 рік в повному обсязі.

Зобов'язати Головне Управління праці та соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1, як учаснику війни щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2011 рік в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на відповідний період, за відрахуванням суми отриманої одноразової грошової допомоги у 2011 році.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді