Справа № 2-а-1311/11/2112
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2012 р.Справа № 2-а-1311/11/2112

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Живцова О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області на постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 червня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 червня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_4 соціальної допомоги, як дитині війни, за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячну недоплачену державну соціальну допомогу, як дитині війни, в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вже раніше виплачених коштів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 частини першої статті 183-2.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач має статус: «дитина війни»(в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни»), що підтверджується відповідним посвідченням.

Протягом 2007-2010 років позивач не отримував щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на щомісячне підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, а також що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню щодо виплат підвищень до пенсії особам, які мають статус «дитини війни»за періоди за 2007 р.- 2010р.

Колегія суддів частково погоджується з цими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни».

Зокрема, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача права на призначення підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46).

У 2010 році дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялась, а положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, які суперечать цьому Закону, не можуть бути застосовані, оскільки мають меншу юридичну силу ніж норми Закону і, тому, протилежні цьому висновку доводи апелянта є необґрунтованими.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково поновив пропущений позивачем шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст. 99 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, враховуючи, що позов подано 23 травня 2011 року, то, відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, позовні вимоги подані за межами шестимісячного строку суд мав залишити без розгляду.

Таким чином, позов належало задовольнити у період з 23 жовтня 2011 року по 31 березня 2011 року.

В апеляційній скарзі вказується, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не застосовується для перерахунку або підвищення пенсії.

Колегія суддів не приймає вказані доводи апелянта, оскільки за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно за правилами, встановленими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, розповсюджується також і спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також, є безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеного підвищення пенсії у вказаному розмірі, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином колегія суддів зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про визнання бездіяльність по своєчасному не донарахуванню та виплаті позивачу, як дитині війни, з урахуванням її підвищення на 30 % мінімальної пенсії за віком незаконною та зобовязання відповідача перерахувати та виплатити позивачу щомісячну недоплачену державну соціальну допомогу як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", починаючи з 23 жовтня 2010 року по 31 березня 2011 року, з урахуванням фактично сплачених сум у цей період.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, за таких обставин, судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст.195, ст.197; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області - задовольнити частково.

Постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 29 червня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Каланчацькому районі Херсонської області виплатити ОСОБА_5 підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % надбавки до мінімальної пенсії за віком з 23 жовтня 2010 року по 31 березня 2011 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги подані за межами шестимісячного строку залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та відповідно до ст.183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3