Справа № 2а-5-6564/09/1423
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2012-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2012 р.Справа № 2а-5-6564/09/1423

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Алєйніков В.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 липня 2011р. про накладення штрафу по справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про захист права на соціальне забезпечення, передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2009р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про захист права на соціальне забезпечення, передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 9 листопада 2009р. позово задволено, стягнуто з Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 2380грн.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19 серпня 2010р. вказана постанова скасована.

Визнано незаконними дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо відмови у перерахунку і виплаті ОСОБА_2 за 2009р. щорічної до 5 травня разової грошової допомоги.

Зобовязано Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену за 2009р. щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, виходячи з пяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням сум, що ним отримані.

У квітні 2011р. позивач звернувся до апеляційного суду Миколаївської області з заявою про встановленя способу та порядку виконання рішення апеляційного суду вд 19 серпня 2010р., проте, ухвалою від 12 травня 2011р. ОСОБА_2 було відмовлено у прийнятті заяви з тих підстав, що апеляційний суд не видавав такого виконавчого листа.

Після повернення справи з апеляційного суду, позивач звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської МР щодо відмови Департаменту виконувати рішення суду.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 липня 2011р. накладено на ОСОБА_3 штраф у розмірі 100 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством. Зобовязано відповідача подати звіт про хід виконання судового рішення до 1 серпня 2011р.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову постанову про відмову у задволенні позову, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення скарги, скасування ухвали з направленням справи для продовження розгляду.

За правилами п.3 ч.1 ст.199КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Постановлюяючи ухвалу про накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що відовідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Вважаючи, що відповідачем вказана норма Закону не виконується щодо постанови суду, якою позивачу, як військовому пенсіонеру, ветерану війни до 5 травня призначена разова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком та яку на думку суду відповідач систематично відмовляється виконувати, суд свєю ухвалою наложив на керівника Департаменту праці та соціаольного захисту населення штраф.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов помилково.

Як вбачається з адміністративного позову, позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до цього Закону, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Вирішуючи питання щодо накладення арешту на керівника Департаменту праці та соціального захисту населення, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами ч.2 ст.267КАС України за наслідками розгляду звіту субєкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання такого звіту, накласти на керівника субєкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від 10 до 30 мінімальних заробітних плат.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та Рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеним Законом України Про Державний бюджет України на 2009р. фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, пріоритетним в даному випадку є положення відповідних статей Закону України «Про Державний бюджет України на 2009р.».

Таким чином, судова колегія апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції, що керівник Департаменту праці та соціального захисту населення відмовляється виконувати постанову суду керуючись власним небажанням, оскільки в даному випадку виникла колізія права, а тому керівник Департаменту праці та соціального захисту населення з обєктивних підстав не може виконати постанову суду.

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУ юстиції Миколаївської області відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с.40) з тих підстав, що виконавчий документ було закінчено та повернуто до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, вказана постанова ВДВС ніким не оскаржена та набула чинності, а тому підстав для того, щоб розпочати виконавче провадження знову немає.

Таким чином, судова колегія вважає, що в діях відповідача не вбачається порушень, які б були підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки своїми діями він не допустив порушення права позивача на отримання щорічної допомоги до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що ухвалу суду не можливо вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.199,202,206КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 11 липня 2011р. про накладення штрафу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Н.В. Вербицька

ОСОБА_1