Справа № 810/1957/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1957/16 Головуючий у 1-й інстанції:Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Рибченко Н.М., представника відповідача Вершиніна К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року позов залишено без розгляду.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та незаконним.

Процесуальною ухвалою від 31.08.2016, прийнятою у судовому засіданні, Київським апеляційним адміністративним судом здійснено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області на Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 10.06.2016 звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 03.08.2016, просив:

- зобов'язати Києво-Святошинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС подати висновок із зазначенням суми 46 696,00 грн., що підлягає відшкодуванню позивачу з бюджету ТОВ «Васт-Транс» за березень 2012 року;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Васт-Транс» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за березень 2012 року України у розмірі 46 696 (сорок шість тисяч шістсот дев'яносто шість) гривень 00 копійок;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Васт-Транс» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 02.06.2012 по 07.06.2016 у розмірі 31 409 (тридцять одну тисячу чотириста дев'ять ) гривню 64 копійки.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, позивач не навів поважних причин, за яких позивач був позбавлений можливості звернутися до суду з даним адміністративним позовом у межах строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 20.04.2012 разом із податковою декларацією з ПДВ за березень 2012 року було подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (а.с. 14).

Згідно з п. 200.10 ст. 200 ПК, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Пунктом 202.1 ст. 202 ПК передбачено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць.

Згідно з п. 203.1 ст. 203 ПК податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, до 20.05.2012 відповідач-1 мав провести камеральну перевірку заявлених позивачем у декларації даних.

Відповідно до п. 200.12 ст. 200 ПК орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З огляду на це, у випадку підтвердження розміру заявленого позивачем бюджетного відшкодування, відповідач-1 мав до 25.05.2012 подати відповідачу-2 висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 ст. 200 ПК передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Таким чином, у випадку подання відповідачем-1 до відповідача-2 висновку про відшкодування з бюджету коштів, зазначена у такому висновку сума мала бути зарахована на банківський рахунок позивача до 30.05.2012.

Враховуючи, що 30.05.2012 кошти, заявлені до відшкодування у відповідній заяві на банківський рахунок позивача не надійшли, то саме цього дня він повинен був дізнатися про порушення свого права на бюджетне відшкодування. Позивач у своїй позовній заяві також не заперечує того, що кошти бюджетного відшкодування мали бути перераховані у травні 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів..

Апеляційний суд наголошує на тому, що наведена норма КАС чітко встановлює, що строк звернення до адміністративного суду встановлюється саме з того дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а не з дня коли така особа дізналася про вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій або бездіяльності.

Таким чином, враховуючи, що про порушення свого права на бюджетне відшкодування, як зазначено вище позивач дізнався 30.05.2012, то саме з цього дня має обчислюватися строк звернення до адміністративного суду. При цьому, численні звернення позивача з цього питання до фіскальних органів лише підтверджують наведену вище позицію, що позивач знав про порушення свого права.

Відповідно до частини першої ст. 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 3 ст. 99 КАС передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою ст. 99 КАС.

З огляду на викладене, строки звернення з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі ПК, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, та строки давності у ст.ст. 56, 102 якого становлять 1095 днів.

Аналогічну позицію підтримав Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 23 лютого 2015 року (справа №2а-0870/1848/11).

Таким чином, звертаючись 10.06.2016 до адміністративного суду із позовом про захист свого права на бюджетне відшкодування, про порушення якого мав дізнатися, як зазначено вище, 30.04.2012, позивач порушив строк звернення до адміністративного суду, не навівши при цьому переконливих доказів, які б могли свідчити про поважність причин такого пропуску більш як на один рік (з 30.04.2015 по 10.06.2016).

Щодо вимоги про стягнення пені, варто зазначити таке.

Відповідно до п. 200.23 ПК суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Так, позивач просить стягнути пеню за період, починаючи з 02.06.2012 по день звернення до суду.

Апеляційний суд вважає, що до вимоги про стягнення пені також мають застосовуватися обмеження строком, встановленим ст. 102 ПК, при цьому, цей строк також починає спливати з моменту протиправного, на думку позивача, невідшкодування податку на додану вартість. З огляду на це, доводи про наявність триваючого порушення та можливості суду розглянути цю вимогу в межах строку звернення до адміністративного суду (за останні 1095 днів) колегія суддів відхиляє.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 23.09.2014 (№21-131а14), апеляційний суд також відхиляє, так як у даному випадку право позивача на пред'явлення вимоги про стягнення пені не оспорюється, а вирішується питання дотримання строку звернення з такою вимогою, висновок щодо якого Верховний Суд України у вказаному рішенні не робив.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 05.09.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.