Справа № 807/1660/14
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Справа № 876/3438/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника відповідача Ньорби М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Закарпатського обласного центру зайнятості про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Закарпатського обласного центру зайнятості, в якому просив (з врахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог) визнати неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до стажу державної служби періоду проходження ним служби в органах внутрішніх справ при виплаті грошової винагороди; зобов'язати відповідача надати суду завірену належним чином копію наказу щодо виплати позивачу однієї середньомісячної заробітної плати та відповідь Державного центру зайнятості щодо порядку виплати грошової винагороди; зобов'язати відповідача виплатити грошову винагороду за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків у розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат станом на грудень 2013 року у сумі 24874,96 грн.; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 року та Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 року, позов задоволено частково. Суд визнав неправомірними дії Закарпатського обласного центру зайнятості щодо не зарахування до стажу державної служби періоду проходження служби в органах внутрішніх справ при виплаті грошової винагороди ОСОБА_2 за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків. Також суд зобов'язав Закарпатський обласний центр зайнятості виплатити невиплачену ОСОБА_2 частину грошової винагороди за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, зразкове виконання трудових обов'язків, у розмірі чотирьох середньомісячних заробітних плат, сума якої становила станом на грудень 2013 року 24874,96 грн.(двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні дев'яносто шість копійок). У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

28.09.2015 року Закарпатський обласний центр зайнятості звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 року у задоволенні заяви Закарпатського обласного центру зайнятості відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Закарпатський обласний центр зайнятості подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідно до Наказу директора Закарпатського ОЦЗ від 20.12.2013 р. №180 ОСОБА_2 на підставі його заяви була виплачена грошова винагорода у розмірі однієї середньомісячної заробітної плати. Беручи до уваги вказані факти, відповідач дійшов висновку, що підстави для повторної виплати грошової винагороди ОСОБА_2 відсутні.

Посилаючись на преюдиційність раніше прийнятих рішень відповідно до ст. 72 КАС, відповідач зазначає, що суди повинні враховувати роз'яснення Вищого адміністративного суду України в листі № 2379/12/13-12 від 14.11.2012 щодо застосування статті 72 КАС України.

Зокрема, звертає увагу на абзац 8 листа Вищого адміністративного суду, де визначено, що передбачене частиною першою ст. 72 КАС звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов'язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядаються, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.07.2014 року.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, що відповідно до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає те, що на запит Закарпатського обласного центру зайнятості УФЗБО УМВС в Закарпатській області надіслало листа від 16.09.2015 року щодо вихідної допомоги ОСОБА_2 при звільненні з органів МВС. Згідно вказаного листа відповідач вже отримав одноразову виплату у розмірі 9828,00 грн.

Також заявник посилається на ту обставину, що 20.12.2013 року позивачу невідкладно була виплачена грошова винагорода за 10 років безперервного стажу державної служби, що підтверджується наказом № 180 від 20.12.2013 року. При розгляді справи № 807/1660/14, не взято до уваги, що відповідно до пункту 2 постанови, яким регулюється виплата цієї грошової винагороди № 212 від 24.02.2003 року грошова винагорода видається один раз на п'ять років. Оскільки, грошова винагорода вже була виплачена відповідно до Наказу № 180, то можливість виплатити грошову винагороду повторно можливо було б через 5 років.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, були відомі заявнику та суду під час розгляду спору по суті, а відтак, за своїм характером не можуть вважатися нововиявленими.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними.

Згідно приписів ч. 1 статті 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Передбачений главою 4 розділу ІV КАС України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією адміністративного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст.245 КАС України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч.2 цієї ж статті, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Пунктами 4, 5 частини 2 ст. 248 КАС України встановлено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи, а також обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.

Обставини, на які покликається заявник, зокрема, відомості про трудову діяльність позивача, зокрема про період проходження ним служби в органах внутрішніх справ в період 1977-2002р.р., прийняття присяги, виплати грошової винагороди в розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та інші, були предметом дослідження судів різних інстанцій під час розгляду спору по суті позовних вимог, а тому не можуть розглядатись судом як нововиявлені.

Заявник не представив, а суди першої та апеляційної інстанції не встановили обставин, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається з заявою, під час вирішення справи, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для перегляду судового рішення.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 807/1660/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 05 вересня 2016 року.