Справа № 804/8416/15
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 р. Справа № 804/8416/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Комунального житлово - експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,
09 липня 2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі ДФІ в Дніпропетровській області, позивач) до Комунального житлово - експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради (далі КЖЕП «Лівобережжя», відповідач) про зобовязання КЖЕП «Лівобережжя» виконати вимогу ДФІ в Дніпропетровській області від 03.03.2015 р. № 04-08-05-15/1636 на суму 7021085, 06 грн., а саме: вжити всіх передбачених законодавством заходів щодо повернення до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська обєктів нерухомого майна у загальній кількості 53 одиниці загальною площею 8653, 0 кв.м.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 р. відкрито провадження в адміністративній справі № 804/8416/15 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача просив розглядати справу в порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових заперечень або пояснень щодо заявлених позовних вимог відповідачем подано до суду не було. Враховуючи положення ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про судові засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2015 р. у справі № 200/873/15-к та листа прокуратури м. Дніпропетровська від 28.01.2015 р. № 74-315 вих. 15, на підставі направлення від 02.02.2015 р. № 114, посадовими особами ДФІ в Дніпропетровській області проведено позапланову ревізію фінансово - господарської діяльності КЖЕП «Лівобережжя» за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2014 р.
Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», листом від 03.03.2015 р. № 04-08-05-15/1636 ДФІ в Дніпропетровській області було направлено на адресу відповідача вимогу, якою зобовязано останнього усунути порушення, що були виявлені в ході позапланової ревізії окремих питань фінансового - господарської діяльності КЖЕП «Лівобережжя», а саме, вжити всіх передбачених законодавством заходів щодо повернення до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська обєктів нерухомого комунального майна у загальній кількості 53 одиниці загальною площею 8653, 0 кв.м. та в подальшому передати їх на баланс комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради згідно з вимогами рішень Дніпропетровської міської ради від 02.12.2009 р. № 52/52 та від 02.03.2011 р. № 16/9.
Позивачем зазначено, що КЖЕП «Лівобережжя» не виконало обовязкові вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень та обовязкові вимоги позивача на суму 7021085, 06 грн. залишилися не усунутими.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 310, Державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобовязань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообовязкового державного соціального страхування, бюджетних установах і субєктах господарювання державного сектора економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; здійснює контроль за цільовим використанням коштів державного і місцевих бюджетів (п.п. 2 та 3 п. 4 Положення).
Крім того, Державна фінансова інспекція вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 5 п. 4 Положення).
Як визначено пунктом 6 Положення, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право: предявляти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обовязкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи обєкту контролю, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (пп. 15, 21 п. 6 Положення).
Також, зазначеним Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.
Наведені норми кореспондують з положеннями п. 7 та п. 10 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
З наведених норм вбачається, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства предявляти обовязкові до виконання вимоги щодо усунення таких порушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи обєкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вони є обовязковими до виконання. Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнені шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Суд зазначає, що орган державного фінансового королю наділений правом заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених в ході перевірки підконтрольних установ, яка обовязкова до виконання лише в частині допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Предметом позову у даній справі є вимога позивача, якою зобовязано відповідача усунути порушення, що були виявлені в ході позапланової ревізії окремих питань фінансового - господарської діяльності КЖЕП «Лівобережжя», а саме: вжити всіх передбачених законодавством заходів щодо повернення до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська обєктів нерухомого комунального майна у загальній кількості 53 одиниці загальною площею 8653, 0 кв.м. та в подальшому передати їх на баланс комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради згідно з вимогами рішень Дніпропетровської міської ради від 02.12.2009 р. № 52/52 та від 02.03.2011 р. № 16/9.
Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи обєкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та їх стягнення.
Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за відповідним позовом органу державного фінансового контролю, вони не можуть бути стягнуті за адміністративним позовом про зобов'язання вчинити певні дії.
Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13 травня 2014 року (справа № 21-89а14,) 20 травня 2014 року (справа № 21-93а14), від 28.10.2014 року (справа № 21-462а14).
Таким чином, заявляючи вимоги про зобовязання КЖЕП «Лівобережжя» виконати вимогу ДФІ в Дніпропетровській області від 03.03.2015 р. № 04-08-05-15/1636 на суму 7021085, 06 грн. позивачем обрано неналежний засіб правового захисту, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у визначений позивачем спосіб.
Згідно з ч. 4 статті 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до Комунального житлово - експлуатаційного підприємства «Лівобережжя» Дніпропетровської міської ради про зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1