Справа № 2-а/1570/2/12
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 р.Справа № 2-а/1570/2/12

Категорія:11.5Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Градовського Ю.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Абилгазінової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 за участю третьої особи Південної митниці про визнання дій державного виконавця, які виражені у відмові в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, неправомірними, зобовязання державного виконавця вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

03.01.2012 року ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (далі відділ ДВС), державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 (далі - держвиконавець) про визнання дій державного виконавця, які виражені у відмові в прийнятті виконавчого документа, неправомірними, зазначаючи, що 30.11.2011 року представник позивача звернувся до відділу ДВС із заявою про прийняття на примусове виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2010 року в частині повернення йому металобрухту та лому акумуляторів. 02.12.2011 року постановою держвиконавця йому було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження через те, що постанова суду подана до виконання з пропуском строку. Вважаючи, що відповідач помилково визначився у строку предявлення виконавчого документа до виконання, позивач просив зобовязати його прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2010 року в частині повернення йому металобрухту та лому акумуляторів.

Представник відповідача - відділу ДВС заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважав постанову держвиконавця від 02.12.2011 року про відмову у прийнятті до виконання та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду від 03.06.2010 року у звязку з пропущенням строку предявлення документа до виконання правомірною та обґрунтованою.

Держвиконавець в судове засідання не зявився, справу розглянуто за його участю.

Представник третьої особи Південної митниці, яка притягнута до участі у справі за ініціативою суду, вважав заявлені позовні вимоги необґрунтованими, посилаючись на відсутність у позивача правовстановлюючих документів на металобрухт, а також у звязку з не визначенням порядку та митного режиму його повернення, що в свою чергу унеможливлює повернення товару на виконання саме зазначеного вище рішення суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року позов задоволено частково. Визнана протиправною та скасована постанова відділу ДВС від 02.12.2011 року про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду від 03.06.2010 року у звязку з пропущенням строку предявлення документа до виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ ДВС ставить питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та суд, частково задовольняючи позовні вимоги, без відповідного обґрунтування вийшов за межі позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2010 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 26.07.2010 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.351 МК України та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. Постановою суду також визначено, що автомобіль «КамАЗ 5410», державний номерний знак НОМЕР_1, напівпричіп бортовий, номерний знак НОМЕР_2, а також металобрухт білого кольору різносортний 8 150 кг, металобрухт жовтого кольору різносортний 2 970 кг та лом акумуляторів 11 730 кг, які знаходяться в Ізмаїльській митниці, повернути ОСОБА_2

18.08.2010 року ОСОБА_2 сплатив адміністративний штраф, та 19.08.2010 року після здійснення оплати за зберігання автомобілю та напівпричепу, він отримав в Ізмаїльській митниці зазначені транспортні засоби.

З матеріалів справи вбачається, що звязку з неповерненням металобрухту, позивач, починаючи з 25.08 2010 року звертався до Ізмаїльської міжрайонної прокуратури, Південної митниці.

В лютому 2011 року позивач звернувся із заявою щодо примусового виконання постанови суду від 03.06.3010 року в частині повернення металобрухту, проте постановою держвиконавця від 14.02.2011 року було відмовлено у прийнятті виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження в звязку з невідповідністю виконавчого документа вимогам пп.5,6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена постанова позивачем не оскаржувалась.

28.11.2011 року представник ОСОБА_2 звернувся до відділу ДВС з заявою про прийняття на примусове виконання постанови суду від 03.06.2010 року в частині повернення йому металобрухту .

Держвиконавцем постановою від 02.12.2011 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання зазначеної постанови суду у звязку з пропущенням строку предявлення документа до виконання.

Відмовляючи у позові щодо зобовязання відповідача прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2010 року в частині повернення ОСОБА_2 металобрухту та лому акумуляторів, суд першої інстанції правильно та цілком законно виходив з положень ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»про те, що постанови судів у справах про адміністративні правопорушення можуть бути предявлені до виконання протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Крім того, судом зроблений висновок, що постанова по справі про адміністративне правопорушення в частині повернення вилучених речей не є виконавчим документом, в звязку з чим вимоги позивача щодо зобовязання держвиконавця вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження не підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», постанова у справах про адміністративне правопорушення підлягає примусовому виконання лише у випадках, передбачених законом. Ані ст.ст.398-406 Митного кодексу, ані ст.ст.298-330 Кодексу України про адміністративне правопорушення, які встановлюють порядок виконання відповідно постанов у справах про порушення митних правил та інших постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, не передбачена можливість звернення до виконання постанов про повернення вилучених речей.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з доводами суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови держвиконавця від 02.12.2011 року, які полягають в тому, що в зазначеній постанові невірно зазначені сторони виконавчого провадження та відсутні підстави для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документу.

З постанови держвиконавця від 02.12.2011 року, вбачається, що цією постановою відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2010 року щодо повернення металобрухту в звязку з порушенням строку предявлення документу до виконання (а.с.15). Тобто причина повернення виконавчого документу чітко визначена. Проте, стягувачем у постанові невірно зазначена держава, а боржником ОСОБА_2

Така помилка, на думку судової колегії, не порушує прав позивача, оскільки не впливає на суть виниклих правовідносин щодо можливості відкриття виконавчого провадження. Тому, за наявності висновків суду про відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження за заявою позивача, така постанова держвиконавця не може порушувати прав позивача, та у звязку з цим за позовом позивача не може бути визнана судом протиправною.

Визнаючи протиправною та скасовуючи постанову держвиконавця від 02.12.2011 року, суд в порушення ч.2 ст.11 КАС України вийшов за межі позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 таких вимог не заявляв, а лише просив визнати дії держвиконавця, що виражені у відмові в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду, незаконними та такими, що порушують права іноземців(а.с.3-10). Відповідно до наведеної норми КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод чи інтересів сторін чи третіх сторін, про захист яких вони просять.

Враховуючи, що судом не встановлені обставини порушення прав позивача з боку відділу ДВС або держвиконавця, то відсутні і підстави для виходу судом за межі позовних вимог при розгляді справи.

Оскільки судом першої інстанції вимоги позивача щодо визнання дій держвиконавця неправомірними, незаконними та такими, що порушують конституційні права іноземця, не розглянуті, судова колегія відповідно до вимог ч.1 ст.195 КАС України вважає за можливе вийти за межи апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції, з доводами якого погодилась апеляційна інстанція, у позивача відсутні підстави для звернення до примусового виконання постанови суду по справі про адміністративне правопорушення в частині повернення вилучених речей. За таких обставин, підстав для визнання неправомірними та незаконними дій відповідача щодо відмови у в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду судова колегія не вбачає.

Невірна правова оцінка судом першої інстанції обставин по справі та неправильне застосування судом першої інстанції норм КАС України призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Оскільки судом першої інстанції порушені норми процесуального про права, що призвело до неправильного вирішення справи, судова колегія, керуючись п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у позові ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195,196;198; 202,205;207, 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця, які виражені у відмові в прийнятті виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, неправомірними, зобовязання державного виконавця вчинити певні дії скасувати та прийняти нову, якої відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.М.Градовський

Суддя: К.В.Кравченко