Справа № 805/1511/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 р. Справа №805/1511/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Крилової М.М.,

при секретарі - Піскурєвій Ю.А.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні з посади з 06.11.2016 року протиправними; зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу при звільненні за віком у сумі 27 469,96 грн.; зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 року по 11.04.2016 року.

Позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив:

- визнати дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні з посади з 06.11.2016 року протиправними;

- зобов'язати Добропільській міській відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити грошову допомогу при звільненні за віком у сумі 27469,96 грн.;

- зобов'язати Добропільській міській відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 року по 11.04.2016 року у сумі 21467,46 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2015 року по справі №808/7230/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 року, його було поновлено на посаді заступника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) ГУМВС України в Донецькій області з 29.08.2014 року. Проте, позивач зазначає, що відповідачем 1 здійснено невірний розрахунок грошового забезпечення, що підлягало виплаті на його користь, оскільки середній заробіток визначено в сумі 2368,10грн., у зв'язку з чим останнім недоплачено 27469,96грн. Крім того, позивач зауважує, що оскільки виплата вказаного грошового забезпечення здійснена відповідачем лише 11.04.2016 року, відповідачем 2 порушено приписи ст. 116 КЗпП України. Таким чином, позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачем 1 до суду надано заперечення проти позову, які вмотивовані наступним. Так, відповідач 1 зазначає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій стосовно несвоєчасного розрахунку при звільненні з посади з 06.11.2016 року є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007 року, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу виплачується за місцем проходження служби, тобто позовні вимоги в зазначеній частині висунуті до неналежного відповідача. Стосовно позовних вимог в частині невірного нарахування грошової допомоги при звільненні відповідач 1 зазначає, що такі нарахування проведені у відповідності до абз. 4 Порядку №100, оскільки правові підстави для нарахування позивачу одноразової грошової допомоги згідно п. 10 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 року із розрахунку середньомісячного грошового забезпечення в сумі 4268,58грн. відсутні. Щодо позовних вимог в частині зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток з час затримки розрахунку відповідач 1 вказує на те, що дані правовідносини регулюються спеціальним законодавством, відповідно до якого умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги унеможливлюють остаточний розрахунок з працівником у день звільнення. Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач 2 також позовні вимоги не визнав. Надав до суду заперечення, аналогічні запереченням відповідача 1. Крім того, зазначив, що Головне управління не є головним розпорядником бюджетних коштів, а тому ГУМВС України в Донецькій області надсилає МВС України відповідний кошторис щодо здійснення фінансування необхідних виплат звільненим особам, з огляду на що несвоєчасний розрахунок при звільненні осіб рядового і начальницького складу виникає не з вини Головного управління МВС України в Донецькій області та Добропільського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області. Також, вказує на те, що на позивача як на особу, що проходила службу в органах внутрішніх справ, не розповсюджуються приписи КЗпП України. Таким чином, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви про здійснення розгляду справи без їхньої участі.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, відповідно до приписів ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказів №963 від 29.08.2014 року та №1720 о/с від 29.08.2014 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ через порушення дисципліни.

Проте, при оскарженні зазначених наказів в судовому порядку постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.03.2015 року по справі №808/7230/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №963 від 29.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Дзержинського МВ, Добропільського МВ, Красноармійського МВ, УДАІ ГУМВС, НДКЦ при ГУМВС України в Донецькій області та УМВС України на Донецькій залізниці» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1720о/с від 29.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас на підставі пп. «є» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 29.08.2014.

Стягнуто з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 30.08.2014 по 12.03.2015 у розмірі 26494,65грн. (двадцять шість тисяч чотириста дев'яносто чотири гривні 65 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в частині поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області та в частині стягнення з Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 4 144,18 грн. звернуто до негайного виконання.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 03.11.2015 року №331о/с майора міліції ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області з 29 серпня 2014 року на підставі постанови Запорізького окржуного адміністративного суду від 12.03.2015 року по справі №808/7230/14.

У відповідності до наказу №354о/с від 06.11.2015 року згідно з пунктами 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ вирішено вважати звільненим у запас Збройних Сил з 06 листопада 2015 року за п. 64 «а» (за віком) майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника слідчого відділу Добропільського міського відділу (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління МВС України в Донецькій області.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 07.12.2015 року №7 о/с лк внесено зміни до наказу від 06.11.2015 року №354о/с в частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 та вирішено вважати вислугу роківна 06.11.2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошового забезпечення - 29 років 00 місяців 20 днів.

01.03.2016 року позивач звернувся до начальника ГУ НП в Донецькій області та начальника Добропілського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області із заявами стосовно, зокрема, виплати на його користь вихідної допомоги.

Листом від 30.03.2016 року ГУ МВС України в Донецькій області надано позивачу відповідь, в якій зазначено, що, зокрема, розрахована сума одноразової грошової допомоги буде виплачена позивачу після надходження відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Спірні правовідносини регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 (далі - Положення № 114) Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кодексом законів про працю України.

При цьому суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Дана позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2010 р. № 753/11/13-10 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби".

Відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського

складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зазначена норма кореспондується з п. 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. № 393, відповідно до якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до довідки Добропільського МВ від 16.06.2016 року №58 здійснюючи розрахунок суми вихідної допомоги при звільненні відповідач 2 нарахував ОСОБА_1 суму у розмірі 34337,45 грн., яка була перерахована на рахунок позивача 12.04.2016 року. Зазначені обставини підтверджені позивачем.

Тобто факт наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні не є спірним між сторонами.

Втім, спірною між сторонами є сума даної допомоги.

Щодо розміру вихідної допомоги при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача, суд зазначає наступне.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Частиною 8 цього Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Суд зазначає, що останніми повними місяцями роботи позивача є червень-липень 2014 року.

Так, з наданої до суду довідки Добропільського МВ (з обслуговування м.Добропілля та Добропільського району) ГУМВС України в Донецькій області №64 від 29.07.2016 року вбачається, що в червні 2014 року ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення у розмірі 4144,18 грн. (без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення), у липні 2014 року - 4144,18 грн.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» кількість робочих днів у червні 2014 року становить 19 днів, у липні 2014 року - 23 дні,

Так, середньоденна заробітна плата складає: 4144,18 грн. (червень 2014 року ) + 4144,18 грн. (липень 2014 року) : 42 робочих дні за два місяці (19 робочих днів у червні 2014 року та 23 робочих днів у липні 2014 року) = 197 грн. 34 коп.

Середня кількість днів в розрахунковому періоді (червень-липень 2014 року) становить 21 день.

Так, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1, з якої позивачу необхідно здійснити розрахунок вихідної допомоги при звільненні, становить 4144,14 грн. (197,34 грн. х 21 день).

Таким чином, вихідна допомога при звільненні, що підлягає виплаті на користь позивача, становить 4144,14 грн. / 2 (50%) х 29 років (календарна вислуга років) = 60090,03 грн.

Оскільки відповідачем здійснено нарахування та виплату на користь позивача 34337,45 грн. в якості грошової допомоги при звільненні, на його користь підлягає виплаті сума у розмірі 25752,58 грн. (60090,03 грн. - 34337,45 грн.) (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.11.2015 року по 11.04.2016 року у сумі 21467,46грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Кодексу законів про працю України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 Кодексу законів про працю України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум саме у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Також, з аналізу наведеної норми вбачається, що право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в разі, якщо працівник в день звільнення не працював, виникає за наявності звернення звільненого працівника з вимогою щодо проведення такого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у день звільнення не працював, з вимогою про проведення з ним розрахунку у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України до відповідача 2 до 01.03.2016 року не звертався. Наведені обставини не спростовані сторонами під час розгляду справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ наказом ГУМВС України 06.11.2015 року. Втім, лише 07.12.2015 року наказом ГУМВС України в Донецькій області визначено вислугу років позивача на момент звільнення у кількості 29 років 00 місяців 20 днів, яка є підставою для виплати останньому одноразової грошової допомоги при звільненні.

В той же час, суд враховує, що листом від 07.12.2016 року за №865 відповідач 2 звертався до начальника ГУНП в Донецькій області із заявою щодо виділення додаткового фінансування для виплати компенсації за невикористану відпустку звільненим працівникам та виплати вихідної допомоги при звільненні за листопад 2015 року у сумі 587674,00грн., в тому числі на виплату вказаної вихідної допомоги на користь позивача.

Також, суд бере до уваги пояснення відповідача 2 стосовно необхідності певного часу для затвердження кошторису та виділення коштів, необхідних для проведення виплат звільненим працівникам, оскільки ані Добропільський МВ, ані ГУМВС України в Донецькій області не є головними розпорядниками бюджетних коштів в системі органів внутрішніх справ.

Тобто, проведення остаточного розрахунку з позивачем у квітні 2016 року фактично сталось в розумінні вищезазначених приписів КЗпП України не з вини роботодавця, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування відповідальності згідно вимог ст. 117 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.

Позовні вимоги позивача про визнання дій Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні позивача з посади з 06.11.2016 року протиправними суд також вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, відповідно до п.1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України №499 від 31.12.2007 року, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Проте, позивач не проходив службу безпосередньо у Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, тому формування позовних вимог саме до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області є необґрунтованим.

Крім того, суд зауважує, що в даному випадку дії відповідача самі по собі не створюють певних правових наслідків, внаслідок чого у цій частині має місце неправильно обраний спосіб судового захисту.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-11, 17, 69-71, 86, 94, 158-163, 185-186, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Добропільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Добропільський міський відділ (з обслуговування м. Добропілля та Добропільського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за віком у розмірі 25 752 (двадцять п'ять тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 58 коп. (з відрахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті 30 серпня 2016 року.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У випадку подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Крилова М.М.