Справа № 813/9165/13а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року № 876/3170/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до Львівської митниці ДФС про стягнення коштів,

встановив:

У грудні 2013 року позивач Львівський міський центр зайнятості звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці Міндоходів (правонаступник - Львівська митниця ДФС), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 19478, 53 грн..

Покликався позивач на те, що вказана сума грошових коштів була позивачем виплачена ОСОБА_2 як допомога по безробіттю за період з 31.07.2012 року по 20.05.2013 року. Оскільки наказом ДМС від 01.06.2013 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі на підставі рішення суду, тому вказана сума повинна бути повернена роботодавцям, тобто відповідачем.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.06.2015 р. позов задоволено повністю. Стягнено із Львівської митниці ДФС на користь Львівського міського центру зайнятості кошти, отримані як допомога по безробіттю у розмірі 19478 грн. 54 коп..

З цією постановою суду першої інстанції від 15.06.2015 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що ОСОБА_2 не повідомив Центру зайнятості про оскарження ним до суду наказу про звільнення та про своє поновлення на підставі рішення суду. Таким чином він продовжував отримувати допомогу. Апелянт посилається на п.3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якої сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи. Крім того, апелянт зазначає, що даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного або господарського судочинства, оскільки ставиться лише вимога про відшкодування шкоди.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 15.06.2015 року і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2015 року скасовано вказану вище постанову суду першої інстанції від 15.06.2015 року і закрито провадження у справі. Однак, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2016 року скасовано постанову суду апеляційної інстанції від 01.10.2015 року, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з наказом Державної митної служби України від 20.06.2012 року №1279-к «Про припинення перебування на державній службі», за порушення присяги державного службовця на підставі ст.17, п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» 21.06.2012 року припинено перебування на державній службі в митних органах України головного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковець» Львівської митниці ОСОБА_2.

31.07.2012 р. громадянин ОСОБА_2 подав до Львівського міського центру зайнятості заяву про надання йому статусу безробітного. Того ж дня ОСОБА_2 отримав статус безробітного, а також останньому призначено виплату допомоги із безробіття (а.с. 4-6).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2012 року в справі № 2а-6450/12/1370 визнано протиправним та скасовано Наказ ДМС України «Про припинення перебування на державній службі» №1279-к від 20.06.2012 року в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_2; поновлено його на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 22.06.2012 року; стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу з 22.06.2012 року по 16.10.2012 року середній заробіток у сумі 15311 грн. 52 коп. (а.с. 163).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2013 року залишено без змін вищевказану постанову суду від 16.10.2012 р. (а.с. 167).

Наказом ДМС України № 883-к від 01.06.2013 р. поновлено ОСОБА_2 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 22.06.2012 року (а.с. 10).

Наказом Львівського міського центру зайнятості від 07.06.2013 року № НТ130607 ОСОБА_2 знятий з обліку як безробітний та йому припинено виплату допомоги по безробіттю.

За час перебування на обліку в Львівському міському центрі зайнятості в якості безробітного, ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю за період з 31.07.2012 року по 20.05.2013 року в сумі 19478,54 грн. (а.с. 3).

22.10.2013 року позивачем направлено на адресу відповідача Претензію про відшкодування коштів в сумі 19478,54 грн. (а.с. 11). Однак, відповідач не погодився із вказаною Претензією та 26.11.2013 року направив позивачу лист № 6/14-6812, у якому вказав, що зазначена сума коштів повинна стягуватись із ОСОБА_2, а не із Львівської митниці (а.с. 12).

Також, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2013 р. у справі 2а-6450/12/1370 стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 16.10.2012 р. по 06.06.2013 р. в сумі 30262 грн. 04 коп. (а.с. 170). Однак, ця ухвала від 15.08.2013 року скасована ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2014 р. та прийнята нова, якою стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 16.10.2012 р. по 06.06.2013 р. в сумі 21156 грн. 59 коп. (а.с. 172).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову щодо стягнення із Львівської митниці в користь Львівського міського центру зайнятості виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 19478, 53 грн., з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про зайнятість населення», держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такий вид компенсації при втраті роботи, як виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю.

Згідно п.20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 219, громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Пунктом 1 ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 затверджений Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності. Відповідно до пункту 2 підпункту 5.5 цього Порядку, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду (з дня поновлення на роботі).

Також, підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198 передбачено, що територіальний орган припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на те, що оскільки ОСОБА_2 поновлено на роботі на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, тому, слід стягнути з Львівської митниці на користь Львівського МЦЗ кошти в сумі 19478,54 грн. як отриману допомогу по безробіттю за період з 31.07.2012 року по 20.05.2013 року.

Доводи апелянта про ненадання ОСОБА_2 Львівському МЦЗ інформації про оскарження ним в судовому порядку наказу про звільнення не впливає на правильність висновків суду першої інстанції у даній справі про необхідність стягнення всієї виплаченої суми допомоги саме з роботодавця, оскільки такий припис встановлено імперативною нормою Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Отримання ОСОБА_2 допомоги по безробіттю та середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу без урахування суми допомоги по безробіттю є переплатою коштів для Львівської митниці, а не Центру зайнятості.

Щодо твердження апелянта про цивільний (не адміністративний) характер даного спору, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.6, п.5 ч.2 ст.17, п.5 ч.4 ст.50 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Стаття 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» надає Фонду право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У зв'язку з цим дана справа належить до адміністративної юрисдикції.

Ця правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України, зокрема у постанові від 19.01.2016 р. у справі № 2а-4618/12/1370.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанову суду першої інстанції від 15.06.2015 року винесена у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до Львівської митниці ДФС про стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено 05.09. 2016 року.