Справа № 127/5702/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/5702/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк К.П.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

31 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - Павич О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду дійним обставинам справи.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили її задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідом 2 групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в управлінні ПФУ в м. Вінниці та отримує пенсію (а.с. 22-24).

В лютому 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці з заявою, у якій просив здійснити перерахунок про перерахунок його пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці від 14.03.2016 року №80/В-1 (а.с. 3-6) позивачу було повідомлено, що останній отримує пенсію в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та немає правових підстав для поновлення нарахування виплати пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач, вважаючи такі дії управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці неправомірними, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що чинним законодавством не передбачено норми щодо обрахунку з 01 січня 2016 року пенсій ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75% від розміру мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), а вказані виплати проводяться в порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України у постанові № 1210 від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VШ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, статтю 50 викладено у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".

Крім того, текст статті 54 викладено у такій редакції: "Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".

19 червня 2011 року набув чинності Закону України від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний Бюджет України на 2011 рік», яким передбачено, що в 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На реалізацію даних положень діє постанова Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до п. 11 зазначеної постанови для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС мінімальний розмір пенсії становить: II групи інвалідності - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно з п. 13 вказаної постанови щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах: 1) особам, що належать до категорії 1: з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам II групи - 379,6 гривні.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що Управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то колегія суддів зазначає, що у такому випадку потрібно довести: наявність шкоди (її розмір); протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б однієї з цих складових виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку не встановлено порушення прав позивача, до того ж позивач не обґрунтував підставу відшкодування йому моральної шкоди та не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння такої шкоди.

А тому, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн. не підлягає задоволенню.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 вересня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.