Справа № 2-а-10865/09/1570
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2012-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 р.Справа № 2-а-10865/09/1570

Категорія:2.1Головуючий в 1 інстанції: Федусик А.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Стас Л.В.

суддів- Турецької І.О., ОСОБА_1,

за участю секретаря Ридванської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Служби Безпеки України, Міністерства Внутрішніх Справ України, прокуратури Одеської області, прокуратури Роздільнянського району Одеської області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 у серпні 2009 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Служби Безпеки України, Міністерства Внутрішніх Справ України, прокуратури Одеської області, прокуратури Роздільнянського району Одеської області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірним порушення загального терміну розгляду заяви.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Служби Безпеки України, Міністерства Внутрішніх Справ України, прокуратури Одеської області, прокуратури Роздільнянського району Одеської області, про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірним порушення загального терміну розгляду заяв - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2008 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 митниці з інформаційним запитом про надання йому копій офіційних документів, який було отримано ОСОБА_3 митницею 23.05.2008 року.

ОСОБА_3 митниці від 09.06.2008 року №25/01-20/2308 позивачу було відмовлено у задоволенні запиту від 20.05.2008 року з тих підстав, що зазначені в запиті від 20.05.2008 року копії документів неодноразово надавалися до Одеського окружного адміністративного суду, в провадженні якого знаходиться справа за його позовом до Кучурганкьсокї митниці, у звязку з чим йому запропоновано звернутися до суду для ознайомлення з зазначеними документами.

11.06.2008 року ОСОБА_2 звернувся до УСБ України з заявою про вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, що виразилося в тому, що ОСОБА_3 митницею порушено строк для надання йому відповіді на інформаційний запит від 20.05.2008 року. Зазначену заяву УСБ України отримало 17.06.2008 року за №5007.

11.07.2008 року УСБ України листом №65/Г-12/13/15619 було повідомлено позивача, що співробітниками ОСОБА_3 митниці під час розгляду його заяви від 20.05.2008 року порушено вимоги ст.ст.29, 32, 43 Закону України «Про інформацію», ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян»та п.3.3.4 розділу 3.3 «Інструкції з діловодства в Митній службі України», затвердженої Наказом Голови ДМСУ №747 від 28.12.2002 року, у звязку з чим УСБ України ініціювало проведення службового розслідування.

29.07.2008 року ОСОБА_2 звернувся до Антикорупційного бюро ГУБОЗ МВС України, ГУБОЗ Служби безпеки України та до прокуратури Одеської області, у яких просив здійснити заходи реагування відповідно до чинного законодавства стосовно не складання співробітниками УСБ України протоколу про вчинення правопорушення, повязаного з корупцією.

01.08.2008 року прокуратурою Одеської області листом №04/4-р-08 було перенаправлено його заяву від 29.07.2008 року до прокуратури Роздільнянського району в межах компетенції по здійсненню нагляду за діяльністю ОСОБА_3 митниці, про що повідомила ОСОБА_2

05.08.2008 року СБУ було направлено на його адресу лист №22/4/Г-5219/5, в якому зазначено, що на підставі розпорядження керівництва СБУ його заяву від 29.07.2008 року, яка надійшла до СБУ 05.08.2008 року №Г-5219, направлено для розгляду до УСБУ, а в листі від 03.06.2011 року №16/18888 зазначено, що заява ОСОБА_2 від 10.06.2008 року до СБУ не надходила.

22.08.2008 року УБОЗ ГУМВС України в Одеській області було направлено ОСОБА_2 лист №32/Г-248 в якому зазначено, що його заява від 29.07.2008 року, яка була адресована Антикорупційному бюро ГУБОЗ МВС України та надійшла до УБОЗ ГУМВС України в Одеській області 13.08.2008 року, перенаправлена до УСБ України для приєднання до матеріалів перевірки та прийняття рішення, оскільки цим органом вже проводиться перевірка аналогічної заяви ОСОБА_2 від 10.06.2008 року.

05.09.2008 року УСБ України, відповідно до ст.17 Закону України «Про боротьбу з корупцією»було направлено на адресу прокуратури Одеської області матеріали перевірки заяви ОСОБА_2

Листом від 22.09.2008 року №65/Г-22/13/4/22082 УСБ України було повідомлено позивача про те, що згідно відповіді прокуратури Одеської області при розгляді його заяв від 29.07.2008 року, які були адресовані Антикорупційному бюро ГУБОЗ МВС України та ГУБОЗ СБУ, не виявлено порушень співробітниками ОСОБА_3 митниці антикорупційного законодавства, що також підтверджується актом службового розслідування від 20.08.2008 року №7.

14.11.2008 року прокуратурою Одеської області, на підставі листа прокуратури Роздільнянського району Одеської області від 19.08.2008 року №07/1-270-08, листом №04/4-8316-08 було повідомлено позивача про те, що прокуратурою Роздільнянського району Одеської області здійснено перевірку за його заявою від 29.07.2008 року і в ході якої корупційного порушення з боку співробітників ОСОБА_3 митниці виявлено не було.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Служби Безпеки України, Міністерства Внутрішніх Справ України, прокуратури Одеської області, прокуратури Роздільнянського району Одеської області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, визнання неправомірним порушення загального терміну розгляду заяви суд першої дійшов висновку щодо відсутності порушень вимог Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян»з боку відповідачів.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, та вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України від 05.10.1995 № 356/95-ВР «Про боротьбу з корупцією»суб'єкти, зазначені у статті 2 цього Закону, за вчинення корупційних діянь та інших правопорушень, пов'язаних з корупцією, несуть адміністративну відповідальність на підставі цього Закону. Питання про кримінальну, цивільно-правову та матеріальну відповідальність за корупційні діяння та правопорушення, пов'язані з корупцією, вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства.

Розділом ІІІ цього Закону за вчинення корупційного діяння та за порушення встановлених цим Законом спеціальних обмежень, якщо такі дії не містять складу злочину, передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст.12 цього Закону порядок адміністративного провадження у справах про корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, а також виконання постанов про накладення адміністративних стягнень визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення, за винятком положень, встановлених цим Законом.

Протокол про вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, складається органами, зазначеними у п.п. "а", "а-1" і "б" ст. 4 цього Закону, а у разі, коли факт вчинення корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, що не містить складу злочину, встановлено прокурорською перевіркою чи попереднім слідством, - також слідчим чи прокурором.

Підставою для складання протоколу є достатні дані, які свідчать про наявність в діянні особи ознак корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією.

Відповідно до ст.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України. Згідно ст.246 цього Кодексу порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Комплексний аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що відповідно до вказаних норм, адміністративне провадження у справах про корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, що включає в собі в тому числі і розгляд повідомлення про таке правопорушення, прийняття рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення та складання цього протоколу, регулюються виключно положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про боротьбу з корупцією», а дія Закону України «Про звернення громадян» на ці правовідносини не розповсюджується.

З урахуванням зазначеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання необґрунтованими вимоги позивача про порушення відповідачами норм Закону України «Про звернення громадян»при розгляді його заяв про вчинення корупційного правопорушення та прийнятті рішення щодо необхідності складання відповідачами протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції також було встановлено, що відповідачами та УСБ України було повідомлено позивача про результати розгляду його заяв про вчинення корупційного правопорушення, що підтверджується матеріалами справи. Крім цього, в позові позивач посилався на протиправну бездіяльність СБУ щодо розгляду та порушення загального строку розгляду його заяви про корупційне правопорушення від 10.06.2008 року.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що з заявою від 10.06.2008 року ОСОБА_2 до СБУ не звертався, що не оспорював в судовому засіданні суду першої інстанції. Таким чином вимоги позивача щодо визнання протиправною вказану бездіяльність СБУ також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що при розгляді адміністративного позову щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що з боку відповідачів відсутні порушення вимог Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян», а висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому підстав для скасування ухваленого рішення не вбачається.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Служби Безпеки України, Міністерства Внутрішніх Справ України, прокуратури Одеської області, прокуратури Роздільнянського району Одеської області про визнання дій та бездіяльності неправомірними- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: