Справа № 2а-0870/7769/11
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2016 рокусправа № 2а-0870/7769/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року

у справі №2а-0870/7769/11

за позовом приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС

про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року приватне акціонерне товариство «Завод напівпровідників» звернулося до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 13 вересня 2011 року № та №.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив визнати недійсними (нечинними) та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 13 вересня 2011 року частково, в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 1584746,29 грн. та 1 грн. штрафних санкцій; № від 13 вересня 2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2823630,00 грн. Згідно з позовною заявою позивач зазначає, що приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» під час перевірки було надано відповідачу всю необхідну первинну документацію, а саме договори з контрагентами та додаткові угоди до них, акти приймання-виконання робіт, податкові накладні, видаткові накладні, видаткові накладні на поставку товарно-матеріальних цінностей, законність яких не викликає сумніву, що не заперечується відповідачем в акті перевірки. На підставі викладеного, вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними, в оскаржуваних частинах, та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 13 вересня 2011 року частково, в частині зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 1584746,29 грн. та 1 грн. штрафних санкцій; № від 13 вересня 2011 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2823630,00 грн., винесені Спеціалізованою державною податковою інспекції по роботі з великими платниками

податків у м. Запоріжжі відносно приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників». Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі () на користь приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» (код ЄДРПОУ 2623042) судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач належними та допустимими доказами, якими є документи первинного бухгалтерського обліку підприємства, підтвердив показники податкової звітності з податку на додану вартість та правомірність включення до них сум за господарськими операціями позивача з контрагентами: товариством з обмеженою відповідальністю «ЕН ЕС АЙ БУД», товариством з обмеженою відповідальністю «СІ ІНВЕСТ», приватним підприємством «Мега Буд».

При цьому суд, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, дійшов висновку, що приватне акціонерне товариство «Завод напівпровідників» не може нести відповідальність за несплату податків контрагентами підрядників.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС, яка є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального права, обставинам справи та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідача зазначає, що перевіркою підприємства позивача встановлено факти відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій з отримання товарів (послуг) від товариства з обмеженою відповідальністю «ЕН ЕС АЙ БУД», товариства з обмеженою відповідальністю «СІ ІНВЕСТ», приватного підприємства «Мега Буд», які згідно податкової інформації оформлюють податковий кредит за рахунок підприємств, що не здійснюють господарської діяльності.

Посилаючись на норми статей 44, 198 Податкового кодексу України, податковий орган вказує, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або вразі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Крім того, відповідач зазначає, що судом не враховані наступні обставини:

- на порушення абзацу 8 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» у березні 2011 року включено до податкового кредиту не зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на 1195848,00 грн. за рахунок від'ємного значення березня 2011 року.

- підприємством завищено бюджетне відшкодування на суму 42733,00 грн., яка не підтверджена фактичною оплатою (ПАТ «Укренергозахист»).

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду без змін як законну та обґрунтовану. Посилається на висновки та доводи, викладені в рішенні суду першої інстанції.

У судовому засіданні представники позивача проти вимог апеляційної інстанції заперечили, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема зазначили, що обставини, пов'язані з податковою декларацією відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» враховано підприємством під час розгляду справи, у зв'язку з чим позивач зменшив позовні вимоги, пов'язані із податковим повідомленням-рішенням від 13 вересня 2011 року №, яким нараховано суму 2801487,00 грн., та просив скасувати назване рішення у сумі 1584746,29 грн.

Пояснень щодо спростування доводів відповідача стосовно подвійного включення до складу бюджетного відшкодування суми 42733,00 грн. (ПАТ «Укренергозахист») представники позивача не навели. Доводи апеляційної скарги стосовно названої суми в запереченнях на апеляційну скаргу також не спростовуються.

Представники особи, що подала апеляційну скаргу, у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Враховуючи норми статті 55 та обставини, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити процесуальну заміну відповідача - Спеціалізовану державну податкову інспекцію по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі, визначивши відповідачем у справі - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 03 серпня 2011 року по 19 серпня 2011 року фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» з питань достовірності нарахування від'ємного значення податку на додану вартість за травень 2011 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось в липні, вересні, жовтні, листопаді 2010 року, січні-квітні 2011 року, за результатами якої складено акт від 26 серпня 2011 року №199/08-8/31792555.

Відповідно до висновків акту перевірки виявлено порушення: абзацу 4 підпункту 7.2.3 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 року №168/97-ВР зі змінами та доповненнями, пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №41 від 25 січня 2011 року, в результаті чого, приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2011 року на загальну суму 2801487 грн.; пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з подамо на додану вартість, в результаті чого, підприємством занижено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2011 року на суму 104999,00 грн., за квітень 2011 року - на суму 25000,00 грн., за травень 2011 року - на суму 120471,00 грн.; пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, в результаті чого, позивачем завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 Декларації травень 2011 року) на загальну суму 1247210,00 грн.; пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого, приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за травень 2011 року на суму 1576420,00 грн.

На підставі акту перевірки від 26 серпня 2011 року податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року №000140808, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2801487,00 грн. та №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2823630,00 грн.

Перевіркою приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» встановлено факти відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій з отримання товарів (послуг) від товариства з обмеженою відповідальністю «ЕН ЕС АЙ БУД», товариства з обмеженою відповідальністю «СІ ІНВЕСТ», приватного підприємства «Мега Буд» на підставі первинних документів (податкових накладних, договорів, рахунків, банківських виписок, тощо), копії яких надано до справи.

В обґрунтування своїх доводів щодо протиправності включення до податкової звітності сум за операціями з названими особами податкова зазначає, що контрагентами позивача здійснені операції з придбання товарів (послуг) по ланцюгам постачання, в яких були задіяні контрагенти транзитери (місцезнаходження яких не встановлено, прийнято рішення про припинення підприємств, якими не задекларовані податкові зобов'язання з податку на додану вартість та інше).

Крім того, відповідач зазначає, що приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» не враховано результати попередніх перевірок в частині суми залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за врахування суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду (рядок 22 декларації звітного (податкового) періоду) та безпідставно включено оплату постачальникам: приватному підприємству «Мега Буд» (на 416667,00 грн. за рахунок від'ємного значення лютого 2011 року), товариству з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Енергосистеми» (на 25833,00 грн. за рахунок від'ємного значення жовтня 2010 року), закритому акціонерному товариству «Енергомонтажвентиляція» (на 894134,00 грн. за рахунок від'ємного значення квітня 2011 року).

Доводи відповідача не приймаються судом, виходячи з такого.

Відповідно до статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь - якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

У випадку, коли за результатами звітного періоду різниця між загальною сумою податкових зобов'язань, що виникли у зв'язку з будь-якою поставкою товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду має від'ємне значення, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідні до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з статтею 198 Податкового кодексу України, податковий кредит, в залежності від якого зазначається сума бюджетного відшкодування, визначається, як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Право на податковий кредит виникає після настання дати списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дати виписки відповідного рахунку товарного чека) (в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків) або дати отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), в залежності від того, яка подія наступила раніше.

Документом, що посвідчує право на отримання податкового кредиту, вважається належним чином оформлена податкова накладна, яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

У відповідності до абзацу 1 підпункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Інших умов для формування податкового кредиту за наслідками придбання товарів, робіт та послуг, таких як обов'язкова сплата постачальниками та виробниками товару, робіт та послуг сум податку на додану вартість до бюджету, не передбачено.

При придбанні товару, робіт та послуг покупець зобов'язаний лише сплатити відповідну суму податку на додану вартість продавцю в ціні товару, робіт та послуг, який зобов'язаний внести цю суму податку на додану вартість до бюджету і у випадку невиконання свого обов'язку продавець повинен понести за це відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, контрагенти приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників», а саме товариство з обмеженою відповідальністю «ЕН ЕС АЙ БУД», товариство з обмеженою відповідальністю «СІ ІНВЕСТ», приватне підприємство «Мега Буд», на момент виконання будівельно-монтажних робіт та поставки товарно-матеріальних цінностей зареєстровані платниками податку на додану вартість, мали право виписувати податкові накладні, на підставі яких, а також інших документів бухгалтерського обліку, позивач сформував податковий кредит.

Фактів щодо невідповідності документів, поданих позивачем до перевірки, вимогам законодавства, в акті перевірки не наведено.

Про наявність доказів щодо підробки названих документів, зокрема вироків у кримінальних справах, відповідач не зазначає.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України - платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, в якій зазначаються обов'язкові реквізити визначені даною статтею. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив

правомірність формування показників податкової звітності перевіряємого періоду з урахуванням операцій з приватним підприємством «Мега Буд», товариством з обмеженою відповідальністю «Наукова виробнича фірма «Енергосистеми», закритим акціонерним товариством «Енергомонтажвентиляція».

Доводи податкового органу щодо порушень, допущених контрагентами по ланцюгам постачання, не приймаються судом, виходячи з такого.

Так, у рішенні від 09 січня 2007 року по справі «Інтерсплав проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюється конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. При цьому Суд не прийняв зауваження Уряду щодо загальної практики відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Верховним Судом України при розгляді заяви ОДПІ про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 травня 2010 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закорпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення було застосовано рішення Європейського суду з прав людини. В результаті розгляду колегія суддів Верховного Суду України дійшла висновку: «Рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. При цьому, Суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Доводи відповідача стосовно того, що приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» не враховано результати попередніх перевірок в частині суми залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, у яких йдеться про названих контрагентів, не приймається судом, оскільки правомірність висновків податкового органу щодо попередніх податкових періодів спростовано судовими рішеннями у справах №2а-0870/6372/11 та №2а-0870/5913/11 (а.с. 209-226 т.4).

Посилання податкового органу на ту обставину, що на порушення абзацу 8 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України приватним акціонерним товариством «Завод напівпровідників» у березні 2011 року включено до податкового кредиту не зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на 1195848,00 грн. за рахунок від'ємного значення березня 2011 року, не приймаються судом, оскільки матеріалами справи підтверджено, що, враховуючи названу суму, позивач подав заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 270 т.4), у якій зазначив, що оскаржує податкове повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року № в сумі 1584746,29 грн. основного платежу та 1 грн. штрафних санкцій.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до змісту акту перевірки (а.с.83 т. 1) та апеляційної скарги, відповідач вказує, що оплата податкової накладної публічного акціонерного товариства «Укренергозахист» від 28 лютого 2011 року №11 двічі відображена у складі фактично сплачених сум ПДВ, віднесених до податкового кредиту в розмірі 42733,73 грн., що вплинуло на завищення бюджетного відшкодування за травень 2011 року на 42734,00 грн.

Будь-яких доводів на спростування вказаної обставини позивач у позовній заяві та в запереченнях на апеляційну скаргу не наводить. У судовому засіданні представники приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» названої обставини також не спростували.

Враховуючи, що акт перевірки слід вважати належним та допустимим доказом стосовно обставин, що не спростовуються платником податків, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податковий орган довів правомірність зменшення бюджетного відшкодування за травень 2011 року на суму 42734,00 грн., що є підставою для часткової відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції невірно визначено суму судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи.

Згідно з матеріалами справи, названа сума складає 3,40 грн., що виключає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 73,08 грн. судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції - скасувати. Позов задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року № в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1542013,56 грн., № в частині зменшення розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 2823630 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» (, 69600, м.Запоріжжя, вул.Теплична, 16) за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (, 69035, м.Запоріжжя, пр..Соборний, 190 а) 2 (дві гривні) грн.50 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (, 69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 190а) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2070 (дві тисячі сімдесят) грн. 20 коп.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС - задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 р. у справі №2а-0870/7769/11 - скасувати. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 вересня 2011 року № в частині зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1542013,56 грн., № в частині зменшення розміру бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 2823630 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь приватного акціонерного товариства «Завод напівпровідників» (, 69600, м.Запоріжжя, вул.Теплична, 16) за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (, 69035, м.Запоріжжя, пр..Соборний, 190а) 2 (дві гривні) грн.50 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС (,

69035, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 190а) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2070 (дві тисячі сімдесят) грн. 20 коп. за реквізитами:

отримувач коштів УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989274 Банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м.Дніпропетровськ Код банку отримувача (МФО)805012 Рахунок отримувача 1004 Код класифікації доходів бюджету 22030101.

призначення платежу: *; 101; судовий збір: за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ().

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Постанова суду складена у повному обсязі 29 серпня 2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун