Справа № 822/614/16
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/614/16

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

31 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника відповідача - Іванова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України, Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б.Хмельницького про визнання бездіяльності і відмови неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького про визнання бездіяльності і відмови неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Кабінету Міністрів України стосовно не розроблення та не затвердження державної цільової програми підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти та не затвердження порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти протиправною. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач - Кабінет Міністрів України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача (апелянта) - Кабінету Міністрів України в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задоволити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду письмові заперечення, в яких просила залишити рішення суду першої інстанції без змін та просила провести розгляд даної справи за її відсутності.

Представник відповідача - Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача (апелянта), перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України з 20.05.2015 року по теперішній час, згідно довідки № 4198 від 23.06.2015 року.

Син позивача ОСОБА_5 навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького на підставі Договору про навчання фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр.

26.11.2015 року позивач звернувся до Національної академії із заявою про звільнення від оплати за навчання сина ОСОБА_5

03.11.2015 року Національна академія листом відповіддю № 14/Б-44/4827 повідомила, що станом на сьогоднішній день, КМ України не затверджено порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти на реалізацію даних змін до Законів України. На підставі наведеного, Національна академія на даний час не має можливості задовольнити заяву, до визначення КМ України механізму реалізації Закону України № 425-VIII.

18.02.2016 року представник позивача звернувся до КМ України із адвокатським запитом, в якому просив повідомити інформацію про отримання державної підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти учасникам бойових дій та їхнім дітям.

11.03.2016 року Адміністрація Державної прикордонної служби України листом №0.31-2500/0/6-16 повідомила, що КМ України не затверджено порядок та умови надання державної цільової програми для здобуття професійно-технічної та вищої освіти на реалізацію цих змін до законів України.

Позивач, вважаючи дії Національній академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького та Кабінету Міністрів України протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, в частині визнання бездіяльності Кабінету Міністрів України стосовно не розроблення та не затвердження державної цільової програми підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти протиправною, виходив з того, що відповідач не виконав вимоги Закону № 425-VIII щодо розроблення державної цільової програми в строк передбачений пунктом 2 Прикінцевих положень вказаного Закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон №794-VII) Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Відповідно до п.19 ч.1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно частин сьомої та дев'ятої статті 12 Закону №3551-XII Держава забезпечує учасникам бойових дій, зазначеним у пункті 19 частини першої статті 6 цього Закону, та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

В Законі України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII), зокрема в п. 17 ч.7 ст. 44 зазначається, що Держава забезпечує особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та їхнім дітям, дітям, один із батьків яких загинув (пропав безвісти) у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів, а також внаслідок захворювання, одержаного в період участі в антитерористичній операції, дітям, один із батьків яких загинув під час масових акцій громадянського протесту або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час масових акцій громадянського протесту, дітям, зареєстрованим як внутрішньо переміщені особи, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, при розгляді даного спору необхідно враховувати положення ч.2 ст. 1 Закону №794-VII та п.9 ч.1 ст. 2 цього ж Закону, з аналізу яких вбачається, що КМ України здійснює свої повноваження через міністерства, а також спрямовує та координує роботу міністерств, здійснює контроль за їх діяльністю.

З матеріалів справи ж вбачається, що Прем'єр-міністром України надано доручення профільним міністерствам підготувати і подати в установленому порядку на розгляд Уряду проект нормативно-правового акта щодо визначення порядку та умов надання державної цільової підтримки.

Так, на виконання доручення від 17.06.2015 № 23575/1/1-15 Міністерство освіти і науки розробило проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян».

Також, Міністерство освіти і науки України у грудні 2015 року звернулось до відповідних міністерств з проханням терміново надати інформацію щодо приведення актів Уряду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо державної підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти».

Станом на 07 квітня 2016 року Міністерство соціальної політики України листом від 01.02.2016 №1332/0/14-16/172 повідомило, що в Мінсоцполітики відсутні акти Уряду, які потребують приведення у відповідність до Закону. Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом від 01.03.2016 №3612-06/6077-03 повідомило, що у міністерстві відсутні власні нормативно-правові акти, що потребують приведення у відповідність із Законом. Також, Мінекономрозвитку зазначило, що у разі надходження відповідних проектів нормативно-правових актів візьме участь у опрацюванні в установленому порядку. Міністерство фінансів України інформації з даного питання не надіслало.

Щодо затвердження порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, суд апеляційної інстанції зазначає, що Міністерство освіти і науки України повторно, з урахуванням зауважень, висловлених Міністерством фінансів України у листі від 04.01.2016 № 31-07010-07-5/164 надіслало на погодження до Міністерства фінансів України проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку та умов надання деяким категоріям громадян державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти» з проханням погодити зазначений проект постанови в одноденний термін (лист від 26.01.2016 № 1/12 364).

Міністерство фінансів України (листом від 29.01.2016 № 31-07010-07-5/2880) не погодило проект постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян», надало зауваження, які спрямовані на неухильне дотримання видатків, передбачених Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік», та повернуло Міністерству освіти і науки проект акта на доопрацювання.

Додатково, листом від 08.02.2016 № 31-07010-07/23-240/358, Міністерство фінансів повідомило, що пунктом 16 Заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2014 № 65, припинено підготовку проектів нових державних цільових програм або внесення змін до затверджених цільових програм, що потребують додаткового фінансування з державного бюджету.

Повторно, листом від 10.03.2016 № 31-07010-07-5/6916 Міністерство фінансів зазначило, що здобуття професійно-технічної та вищої освіти має здійснюватися у межах загального обсягу видатків, передбачених у державному та місцевих бюджетах на підготовку кадрів.

Зважаючи на соціальну важливість даного питання та численні звернення громадян до центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення їхніх прав на державну цільову допомогу, відповідно до Закону, Міністерство освіти і науки листом від 01.03.2016 № 1/10-637 направило Прем'єр-міністру України доповідну записку щодо нагальної потреби виділення Міністерством фінансів додаткових коштів на забезпечення зазначеної державної цільової підтримки, Міністерство освіти і науки листом від 25.03.2016 №1/12-1389 повторно звернулося до Міністерства фінансів щодо остаточного вирішення фінансового забезпечення державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян, визначених Законом України від 14 травня 2015 року № 425-УШ.

Міністерство фінансів листом від 04.04.2016 № 31-07010-07-5/9663 зазначило, що реалізація проекту постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти деяким категоріям громадян" потребує додаткового бюджетного фінансування у сумі понад 441,1 млн. гривень. Водночас у Законі України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» видатки на вказані цілі не передбачені. Щодо внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у частині виділення додаткових коштів на надання державної підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти для вищевказаних категорій осіб, то відповідно до статті 52 Бюджетного кодексу України зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» можуть вноситися у разі перевиконання за підсумками трьох кварталів надходжень Державного бюджету України, врахованих у розписі Державного бюджету України на відповідний період, більше, ніж на 15 відсотків відповідно до частини першої статті 53 цього Кодексу.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Отже, посилання на фінансування державної підтримки, яка передбачена приписами частин сьомої та дев'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту» є необґрунтованими.

Практика Європейського суду з прав людини є обов'язковою для застосування в Україні, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визнання бездіяльності Кабінету Міністрів України стосовно не розроблення та не затвердження державної цільової програми підтримки учасників бойових дій та їхніх дітей, дітей, один із батьків яких загинув у районі проведення антитерористичних операцій, бойових дій чи збройних конфліктів або під час масових акцій громадянського протесту, дітей, зареєстрованих як внутрішньо переміщені особи, для здобуття професійно-технічної та вищої освіти та не затвердження порядку та умов надання державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти протиправною.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята Хмельницьким окружним адміністративним судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кабінет Міністрів України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05 вересня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.