Справа № 2-а-8117/10/1570
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2011 р.Справа № 2-а-8117/10/1570

Категорія: 9.2Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Яковлєва О.В.,

суддів Бойка А.В.,Романішина В.Л.,

за участю секретаря Баязітової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 року, у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м.Одеси, за участю третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - ОСОБА_2; на стороні відповідача - Державна податкова адміністрація в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому ставить вимоги до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання протиправними та скасування рішень № від 08.04.2010 року та № від 08.04.2010 року про застосування штрафних фінансових-санкцій.

Вимоги обґрунтовано тим, що 11 березня 2010 року ДПА в Одеській області проведена перевірка позивача з питань щодо дотримання субєктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За результатами перевірки складено акт № бланку 001298 від 11 березня 2010 року, з якого встановлено порушення п.2 пп. 2.6. «Положення про ведення касових операцій у національні валюті»від 15.12.2004року №637 та ст. 3 п.12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995року №265/95-ВР.

За наслідками перевірки 08 квітня 2010 року ДПІ у Київському районі м. Одеси прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 на суму 2000 грн. та № на суму 36952 грн.74коп.

Вважає, що перевірка проведена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: позивачу не було надіслано за 10 календарних днів до початку перевірки повідомлення про її проведення, що передбачено ч.4 ст. 11-1 Закону України «Про Державну податкову службу в Україні»та ДПА в Одеській області не набула права проведення такої перевірки. Рішення, які прийняті ДПІ у Київському районі м. Одеси, були прийняті на підставі акту перевірки, яка проводилося іншим податковим органом ДПА в Одеській області. При проведенні перевірки та прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не враховано, що виявлена сума не оприбуткованих грошових коштів за 11 березня 2010року, у розмірі 400грн., не могла бути оприбуткована у Книзі обліку доходів та витрат позивача, оскільки в день перевірки він не здійснював підприємницьку діяльність в крамниці, та вказана сума оприбуткована у Книзі обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_2, яка також здійснює окрему підприємницьку діяльність в цій крамниці, та саме в день перевірки вона здійснювала підприємницьку діяльність. Також, встановлене перевіряючими порушення обліку товарних запасів не відповідає дійсності, так як такого обовязку законодавством не покладено на субєкта підприємницької діяльності платника єдиного податку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Зазначається, що в ході розгляду справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлено обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а як наслідок невірно дана оцінка спірним правовідносинам. Вважає, що рішення винесено в супереч вимог закону, так як позивачем в момент повірки підприємницька діяльність не здійснювалась, а порушення встановлені перевіряючими є хибними.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з постановленням нового, яким позовні вимоги підлягають задоволенню.

Постановляючи судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, 10.02.2006 року зареєстрований виконавчим комітетом Одеської міської ради, номер запису № 2 036867, що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с. 17) та знаходиться на обліку в ДПІ у Київському районі м. Одеси, як платник єдиного податку, про що свідчить свідоцтво про сплату єдиного податку (а.с. 18).

На підставі направлення № 1687/23-7017 від 10.03.2010 року (а.с.21) та відповідно до плану-графіку, фахівцями ДПА в Одеській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проведено перевірку господарської одиниці-крамниці, розташованої за адресою: м. Одеса, вул.Корольова, 80/35, що належить позивачу, з метою перевірки дотримання субєктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За результатами перевірки 11 березня 2010 року складено та підписано акт № бланку 001298 (а.с.22), відповідно до висновків якого позивачем порушено п. 2 пп. 2.6 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті»від 15.12.2004року, а саме: не оприбуткування готівкових коштів на суму 400 грн., (згідно з опису наявних готівкових коштів) та ст.3 п.12 Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07. 1995року №256/95-ВР, а саме: порушення встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання (відповідно до наданих позивачем до ДПІ у Київському районі м. Одеси накладних та книги обліку доходів і витрат).

Позивач з актом складеним за результатами перевірки ознайомлений, що підтверджується відповідним підписом позивача (а.с. 25) та зробив в ньому письмові зауваження про те, що сума у розмірі 400грн. була оприбуткована.

На підставі вищезазначеного акту, ДПІ у Київському районі м. Одеси прийнято рішення № від 08 квітня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, згідно з абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних фінансових санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»від 12 червня 1995року №436/95 за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми (400*5 = 2000 грн.) на суму 2000 грн. Не оприбуткована сума готівкових коштів підтверджується відповідним описом готівкових коштів наявних в матеріалах справи. Також, прийнято рішення № від 08 квітня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, згідно з ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995року №265/95-ВР, за здійснення реалізації товару, який не облікований у встановленому порядку, застосована фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, згідно з наданих позивачем накладних на 10арк., загальна сума накладних становить 18476грн. 37коп. та відповідно (18476, 37 х 2 = 36952,74) санкція складає 36952 грн. 74 коп.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до Державної податкової адміністрації в Одеській області із скаргою про скасування рішень ДПІ у Київському районі м. Одеси № від 08 квітня 2010 року та № від 08 квітня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, за результатами розгляду якої ДПА в Одеській області позивачу відмовлено у задоволенні його скарги в повному обсязі.

Судом встановлено, що 27.05.2010року позивач також звертався до Державної податкової адміністрації України із скаргою (а.с.31-33) про скасування рішень ДПІ у Київському районі м. Одеси № від 08 квітня 2010 року та № від 08 квітня 2010 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій, за результатами розгляду якої ДПА України скарга позивача залишена без задоволення.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що перевірка позивача проведена у відповідності до законодавства з наступних підстав.

Так, частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 пункту 4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»податкові органи здійснюють у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку, за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, що видають ці документи, за наявністю торгових патентів. Для цього відповідно до ст. 11 цього Закону органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги) з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Відповідно до ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; 2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення. Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Судом встановлено, що відповідно до плану графіку на березень 2010 року, та на підставі направлення на проведення планової перевірки № 1687/23-7017від 10.03.2010 року (а.с. 21) головними державними податковими ревізорами інспекторами ДПА в Одеській області Петренко Н.В. та Димитровим А.В. 11.03.2010 року, проведено планову виїзну перевірку крамниці позивача, а тому порядок перевірки податковим органом дотримано.

Судом першої інстанції дано оцінку порушенням, які встановлено в ході перевірки, а саме п.2 пп. 2.6. «Положення про ведення касових операцій у національні валюті»від 15.12.2004року №637 та ст. 3 п.12 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995року №265/95-ВР, та останній вважав, що такі порушення вчинено позивачем, а як наслідок правомірність застосованих штрафних санкцій.

Суд першої інстанції даючи оцінку встановленим порушенням, в частині застосування штрафних фінансових санкцій, у сумі 36952,74 гривень, за порушення ст.3 п.12 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», виходив з того, що перебування фізичної особи на спрощеній систему оподаткування та обліку не виключає її обовязок вести облік запасів на складах чи у місцях продажу товарів (послу).

З таким висновком судова колегія погодитись не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та у 2010 році був платником єдиного податку, що підтверджується Свідоцтвом про сплату єдиного податку.

Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Порядок ведення спрощеного обліку та звітності суб'єктами малого підприємництва відповідно до цього Указу затверджується Міністерством фінансів України. Порядок ведення спрощеного обліку та звітності суб'єктами малого підприємництва відповідно до цього Указу затверджується Міністерством фінансів України.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

В свою чергу Указом передбачено, що субєкти малого підприємництва, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, ведуть книгу обліку доходів та витрат, що підлягають оподаткуванню відповідно до цього Указу. Її форма та порядок ведення встановлюються Державною податковою адміністрацією України.

Порядком ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269 також передбачено, що книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством.

При цьому, листом ДПА України від 05.11.97 р. N 17-0117/10-8886 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат громадян субєктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) ф. № 10.

На виконання Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»видано наказ ДПА України від 29.10.99 р. № 599 «Про затвердження Свідоцтва про сплату єдиного податку та Порядку його видачі».

Згідно з п. 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно з додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 р. № 12. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий дохід".

В свою чергу, Книга обліку доходів і витрат затверджена вищезазначеним наказом не передбачає обовязку фізичної особи-підприємця ведення обліку товарних запасів.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем відповідно до установленого законом порядку ведеться Книга обліку доходів і витрат, а перевіркою не встановлено порушень ведення позивачем зазначеної Книги обліку.

Крім того, суд першої інстанції даючи оцінку встановленим порушенням, в частині застосування штрафних фінансових санкцій, у сумі 2000 гривень, за порушення п.2 пп. 2.6. «Положення про ведення касових операцій у національні валюті»від 15.12.2004року №637, виходив з того, що на момент перевірки позивач не забезпечив оприбуткування готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій на загальну суму 400 гривень.

З таким висновком також погодитись не можна з наступних підстав.

Пунктом 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування й послуг»встановлено, що при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються.

Порядок ведення книги обліку доходів і витрат, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1269, відповідно до п. 1 якого книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності). Згідно з п. 5 вказаного Порядку суб'єктом підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом; сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Відповідно до п.п.1.2 ст.1 Положення оприбуткування готівки - це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій. Частинами 1,2 п. 2.6. ст. 2 Положення встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі.

Відповідно п. 4.3. ст. 4 Положення, записи в касовій книзі проводяться касиром за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день можуть не провадитися. Щоденно в кінці робочого дня касир підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другий примірник, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі.

Так, на момент перевірки, після її проведення та в ході розгляду справи судом першої інстанції, позивачем зазначалось, що в момент перевірки останнім підприємницька діяльність не здійснювалась, а здійснювалась підприємницька діяльність його донькою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

Однак, судом першої інстанції, в порушення ст.11, 159 КАСУ, не встановлено обставин здійснення підприємницької діяльності в одному торгівельному місці двома фізичними особами підприємцями, а як наслідок самого порушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в магазині за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 80/35, здійснюється підприємницька діяльність фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, що підтверджується поясненнями останніх, свідоцтвами про державну реєстрацію, свідоцтвами про сплату єдиного податку, книгами обліку доходів та витрат, накладними на товар, довідками про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку, графіками роботи продавців (а.с. 17-20, 42, 84-85,92-111).

В ході перевірки податковим органом не встановлено хто з підприємців на час перевірки здійснював підприємницьку діяльність, а обмежився фактом допуску до перевірки, однак на час перевірки працював продавець ОСОБА_5, з яким укладено трудові відносини ФОП ОСОБА_2

Крім того, факт не оприбуткування грошових коштів в книзі обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1, підтверджується книгою доходів та витрат ФОП ОСОБА_2, поясненнями підприємців.

Таким чином, порушення ФОП ОСОБА_1 п.2 пп. 2.6. «Положення про ведення касових операцій у національні валюті»від 15.12.2004року №637, є недоведеним податковим органом та спростовується наявними доказами.

На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку про скасування судового рішення та постановленням нового, так як встановлено невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2010 року скасувати, з постановленням нового судового рішення, яким позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій №, № НОМЕР_2 від 08 квітня 2010 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати, у сумі 3,40 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий О.В. Яковлєв

Судді А.В. Бойко

ОСОБА_6