Справа № 174/177/16-а (п/с 2-а/174/6/2016)
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2016 рокусправа № 174/177/16-а п/с 2-а/174/6/2016
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.
суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.
за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.
за участю:

представника позивача: Куценка В.А.

представника відповідача-1: Куртмоллаєва А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої його представником Куценком Валерієм Анатолійовичем

на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року у справі №174/177/16-а (п/с 2-а/174/6/2016) за позовом ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, Дніпропетровського обласного військового комісаріату, третя особа Державна прикордонна служба України про визнання протиправною бездіяльності та стягнення не нарахованої та не сплаченої суми одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:
23.03.2016р. ОСОБА_2 подав до суду позов в інтересах свого довірителя ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнень (а.с.85-89) просив:

- визнати протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо відмови у нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травм або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби неправомірними;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та сплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу згідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В обґрунтування заявлених вимог представник посилався на те, що ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності, яка є наслідком його поранення при проходженні військової служби в прикордонних військах СРСР при участі в бойових діях. Вказані підстави, згідно Порядку №499, є підставою для виплати йому одноразової грошової допомоги. Проте, у такі виплаті було відмовлено, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Постановою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 в інтересах свого довірителя ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. Апеляційна скарга обґрунтована, фактично, доводами адміністративного позову. Заявник зазначає, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло саме в момент встановлення йому 2 групи інвалідності (15.12.2006р.), а тому така допомога має бути виплачена у розмірі 54 розмірів місячного грошового забезпечення, як це було передбачено Порядком №499, в редакції, діючій у 2006 році.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 04 травня 1983 року по 24 червня 1985 року проходив військову строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, про що свідчить військовий квиток серії НОМЕР_2 , виданий Верхньодніпровським ОРВК 29.11.2010р., відповіді відповідача-2 та третьої особи та не заперечується сторонами.

Відповідно до Довідки серії 10ААГ №005345 до акта огляду МСЕК та виписки з акту огляду МСЕК від 15.12.2014р., ОСОБА_1 повторно встановлено 2 групу інвалідності до 01.12.2017 року, причиною якої є поранення, пов`язане з виконанням обов`язку військової служби при виконанні інтеробов`язку (а.с.94). Як вбачається з даних документів, 2 групу інвалідності встановлено з 01.12.2014 року.

25.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Військового комісару Дніпропетровського обласного військового комісаріату із заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності (а.с.112)

Листом від 10.07.2015 року №7/1805/7 ТВО військового комісара Дніпропетровського обласного військового комісара відмовило у задоволенні заяви з посиланням на п.17 Постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», у якому зазначено, що особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Оскільки, позивач проходив військову службу та звільнявся із Прикордонних військ КДБ СРСР, то у і виплата одноразової грошової допомоги має бути здійснена Державною Прикордонною службою України.

Звернувшись із заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, позивач отримав лист від 18.08.2015р. №11/Г-4038, відповідно до якого позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, посилаючись на п.17 Порядку №975. Відмова обґрунтована тим, що позивач в 1983 - 1985 роках проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, та був звільнений з цієї частини в запас, однак на цей час жодним нормативно-правовим актом України не встановлено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, відсутні також і нормативні приписи, які зобов`язують, або надають повноваження Адміністрації Держприкордонслужби України виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям колишніх Прикордонних військ КДБ СРСР.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що лише Міністерство оборони України за законом має прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Проте, безпосередньо до Міністерства оборони України позивач не звертався, рішення про відмову у виплаті такої допомоги не отримував, що, за висновком суду, свідчить про передчасність звернення до суду з даним позовом.

Згідно із ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців», який набрав чинності з 01.01.1992р., (в редакції діючій на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності з 01.12.2014р.)встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 названого Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Таким чином, ОСОБА_1 , якому встановлена другу група інвалідності з 01.12.2014 року внаслідок поранення, отриманого під час проходження військової служби, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців».

Відповідно до ч.6 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до ч.9 ст.16-3 названого Закону, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Пунктом 13 Порядку №975 визначено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п.4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 №530, яке набрало чинності 11.11.2014р., документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Таким чином, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що заява на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та необхідний перелік документів подається до обласного військового комісару, який надає висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, та додані до нього документи у 15-денний строк до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. У свою чергу, Міністерство оборони України призначає і виплачує одноразову грошову допомогу.

Під час судового розгляду справи підтверджено, що Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався. Заява не розглядалася, оскільки, на думку відповідача-2, подана не за належністю. Належним органом, який уповноважений розглянути заяву та виплатити спірну допомогу є Державна Прикордонна служба України.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками ДОВК, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.

Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди.

Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей» від 14.02.1992", від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Таким чином, наведеними вище міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

В свою чергу, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядками №499 та №975.

Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, оскільки законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, посилання відповідача-2 у листі від 10.07.2015 року №7/1805/7, що позивачу необхідно звернутися до Державної прикордонної служби України для вирішення питання по суті є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат припустився бездіяльності щодо нерозгляду заяви позивача та не направлення висновку, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Натомість, вимоги до Міністерства оборони України є передчасними, оскільки рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги може бути прийнято лише після отримання висновку та документів від обласного військового комісара.

Відповідно до ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів, в межах розгляду даної справи, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та встановивши бездіяльність обласного військового комісаріату, зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат розглянути заяву позивача про отримання одноразової грошової допомоги та надати відповідний висновок.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що в силу ст.202 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року у справі №174/177/16-а (п/с 2-а/174/6/2016) скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданої його представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Дніпропетровського обласного військового комісаріату, викладену у листі Дніпропетровського обласного військового комісаріату від 10.07.2015р. №7/1805/7, щодо залишення документів ОСОБА_1 без реалізації.

Зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.06.2015 року про виплату одноразової грошової допомоги та надати висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, та додані до нього документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Постанову у повному обсязі складено 02.09.2016р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай