Справа № 2-а-11567/08/2170
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2011 р.Справа № 2-a-11567/08/2170

Категорія: 10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Високопільському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 липня 2009 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Високопільському районі Херсонської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до УПФУ в Високопільському районі Херсонської області в якому просила суд постановити рішення, яким поновити пропущений строк для звернення до суду, стягнути з відповідача недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки в сумі 2733,30 грн., зобовязати відповідача нарахувати на її користь з 01.01.2008 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 липня 2009 року позов задоволено частково. Зобовязано УПФУ в Високопільському районі Херсонської області здійснити перерахунок та забезпечити проведення виплати на користь позивачки недоплаченого, як дитині війни, щомісячного підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонеркою та на неї розповсюджується дія Закону України Про соціальний захист дітей війни від 19.11.2004 року.

Згідно зі ст. 6 вказаного Закону (відповідно до редакції статті чинної на час розгляду і вирішення справи), дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно позовних вимог за 2006 рік, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року), зазначене підвищення пенсій в 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30% надбавки до пенсії «дітям війни», то вимоги позивачки, які стосуються 2006 року, задоволенню не підлягають.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції вірно застосував рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 у справі щодо відповідності положень ст. 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 ст. 71, ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні права громадян), зокрема, п.12, ст. 71 та ст. 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік визнані неконституційними.

З цих підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вказані положення Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік не можуть бути застосовані, оскільки вони суперечать нормам Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів (ч. 3 ст. 22 Конституції України).

Враховуючи рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян), від 09 липня 2007 року, позивачка мала право на підвищення пенсії саме з цієї дати. За таких підстав, колегія суддів вважає, що права позивачки підлягають захисту з 09 липня 2007 року.

Однак, погодитися з датою початку проведення перерахунку пенсії, вказаною позивачці неможливо, оскільки річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивачки, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось її право на отримання підвищеної пенсії.

Позивачка звернулася до суду з позовом 15 грудня 2008 року, та враховуючи положення ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи), нею було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до суду є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Посилання позивачки на юридичну необізнаність не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду. За таких підстав, апеляційний суд вважає, що права позивачки підлягають захисту з 15 грудня 2007 року, тобто в межах річного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України»і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Беручи до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується «дітей війни»відповідно до ст. 6 Закону, колегія суддів зазначає, що вони є безпідставними та необґрунтованими. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 вказаної статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2008 рік, то відповідно до п.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»змінено та викладено у наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 року, вище вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому пенсійний орган мав діяти відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Правові підстави для вирішення позовних вимог, які стосуються 2008 року є аналогічними 2007 року, тому з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (в межах бюджетного року) позивачка мала право на перерахунок підвищення у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 201 КАС України, апеляційну скаргу задовольняє частково, а постанову місцевого суду змінює.

Керуючись ст. ст. 100, 195, 197, п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст. 201, ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Високопільському районі Херсонської області задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 липня 2009 року змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

«Адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Високопільському районі Херсонської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу до пенсії, згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за періоди: з 15 грудня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позову відмовити».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3