Справа № 826/16864/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 вересня 2016 року № 826/16864/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомВсеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України"
доРектора Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі ОСОБА_1
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" з позовною заявою до ректора Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі ОСОБА_1, в якій просила:

- визнати дію ректора Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі ОСОБА_1, що полягає у відмові в задоволенні запиту на інформацію позивача - протиправною.

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду, яку з вини відповідача зазнав позивач,у розмірі 6530,00 грн. (штрафні санкції за порушення Договору про надання юридичних послуг від 09 лютого 2015 року);

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду, яку з вини відповідача поніс позивач, у зв'язку з підготовкою даної позовної заяви, сплачену позивачем відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 22 червня 2015 року у розмірі 3750,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем 02 лютого 2015 року направлено на адресу відповідача запит на інформацію з проханням надати публічну інформацію про ВНЗ, яка становить суспільний інтерес, у вигляді належним чином засвідчених копій нижченаведених документів: - Статуту ВНЗ;- Свідоцтва про реєстрацію ВНЗ;- Ліцензії на провадження ВНЗ освітньої діяльності за відповідними спеціальностями та додатки до них;- Сертифіката про акредитацію освітньої програми ВНЗ;- Витягу ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;- Переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з виказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників;- Правил прийому до ВНЗ у 2015 році;- Положення про приймальну комісію ВНЗ у 2015 році;- Наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ у 2015 році;- Переліку та вартості платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами;- Плану роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності.

У відповідь на запит позивача відповідач листом №017 від 12 лютого 2015 року повідомив про те, що Мистецький інститут художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі не є суб'єктом владних повноважень та не є розпорядником запитуваної інформації відповідно до норм Закону України "Про доступ до публічної інформації" , а отже для надання запитуваної інформації та копій документів не вбачається правових підстав. Також зазначив, що ознайомитись з документами зазначеними у зверненні можна на офіційному сайті інституту.

Позивач вважає таку відповідь відмовою у задоволенні запиту, яка порушує право позивача на доступ до публічної інформації; на одержання у порядку, визначеному законом, публічної інформації; на проведення моніторингу з питань запобігання та протидії дискримінації та провадити іншу діяльність, відповідно до законодавства.

Представники відповідача заперечували щодо задоволення позовних вимог зазначивши, що Мистецький інститут художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі ОСОБА_1 не є розпорядником інформації, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також не є суб'єктом владних повноважень, відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на що, позовні вимоги позивача є безпідставними. Також, відповідач наголошував, що позивач мав змогу отримати інформацію, яку він запитує з офіційного сайту Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі, який є офіційним джерелом і є офіційним засобом публікації інформації про діяльність інституту.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд подальший розгляд справи здійснив у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, встановив наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 02 лютого 2015 року Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України", що зареєстрована в якості юридичної особи (громадської організації) відповідно до Закону України "Про громадські об'єднання" звернулась до ректора Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі із запитом вих.№111/1-15 про надання інформації про вищий навчальний заклад, яка є предметом суспільного інтересу, у вигляді належним чином засвідчених копій наступних документів:

- Статуту ВНЗ;

- Свідоцтва про реєстрацію ВНЗ;

- Ліцензії на провадження ВНЗ освітньої діяльності за відповідними спеціальностями та додатки до них;

- Сертифіката про акредитацію освітньої програми ВНЗ;

- Витягу ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;

- Переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з виказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників;

- Правил прийому до ВНЗ у 2015 році;

- Положення про приймальну комісію ВНЗ у 2015 році;

- Наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ у 2015 році;

- Переліку та вартості платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами;

- Плану роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності.

За наслідками розгляду звернення, відповідачем була надана відповідь від 12.02.2015 року №017, у якій зазначалось, що Мистецький інститут художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі не є суб'єктом владних повноважень, не є розпорядником публічної інформації. Також, відповідач зазначив, що позивач має змогу отримати інформацію, яку він запитує на офіційному сайті Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі, який є офіційним джерелом і є офіційним засобом публікації інформації про діяльність інституту.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує його права та законні інтереси, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку заявленим позивачем вимогам, з урахуванням викладених ним обставин, суд враховує наступне.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI від 13.01.2011 р. регулює порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес (далі - Закон №2939-VI).

Частиною 1 ст. 1 Закону №2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону №2939-VI передбачено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.".

Тобто, згідно вимог ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", передбачені виключні підстави для відмови запитувачу в задоволенні його запиту на інформацію.

Підстави, відповідно до яких відповідач взагалі не надав запитуваної інформації на запит позивача на інформацію - відсутні в ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Таким чином, дії відповідача щодо ненадання відповіді на запит на інформацію та ненадання запитуваної публічної інформації, в даному випадку, є неправомірними.

Як вбачається із наданих відповідачем заперечень, що останній не є розпорядником публічної інформації та на нього не розповсюджуються норми Закону України "Про доступ до публічної інформації", на переконання суду, є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень.

Позивач є зареєстрованою, відповідно до вимог Закону України "Про громадські об'єднання", юридичною особою, а отже є суб'єктом запиту - запитувачем інформації.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації визнаються особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Саме такий випадок і передбачений ч.3 ст.23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", згідно якої - оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року №11 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13.01.2011 року № 2939-VІ "Про доступ до публічної інформації", юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі спори щодо правовідносин, пов'язаних з доступом до публічної інформації, в яких оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність розпорядників публічної інформації, в тому числі й у разі, якщо і такими розпорядниками є не суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України "Про вищу освіту", безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник - ректор.

Частиною 2 статті 32 Закону України "Про вищу освіту" передбачено перелік владних управлінських функцій, що виконуються ректором.

Отже, відповідач є розпорядником інформації відповідно до п.3 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та належним відповідачем згідно положень п.9 ч.1 ст.3 КАС України.

Оскільки відповідач належить до розпорядників інформації, відповідно до п.3 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" ("особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків"), то на відповідача розповсюджується ч.3 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідно до якої: "на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами".

Отже, оскільки відповідач є розпорядником інформації, відповідно до п.3 ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", то останній зобов'язаний не лише оприлюднювати публічну інформацію на своєму офіційному веб-сайті, проте й надавати таку інформацію за запитами на інформацію.

Крім того, п.3, 6 ч.1 ст.21 Закону України "Про громадські об'єднання" визначає право громадських об'єднань на одержання у порядку, визначеному Законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та здійснювати інші права, не заборонені Законом.

Так, позивач зареєстрований юридичною особою (громадською організацією) у відповідності до вимог Закону України "Про громадські об'єднання".

Таким чином, нормами чинного законодавства, прямо передбачено право витребування громадськими організаціями належним чином засвідчених копій документів-носіїв публічної інформації та зобов'язання відповідача, як розпорядника інформації, надавати публічну інформацію за запитами на інформацію.

Більш того, як підтверджується наявними матеріалами справи, вказаний запит позивача щодо надання публічної інформації про ВНЗ, який не було задоволено відповідачем, становить суспільний інтерес.

Так, відповідач не взяв до уваги положення ст.53 Конституції України, відповідно до якої: "Кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов'язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Громадянам, які належать до національних меншин, відповідно до закону гарантується право на навчання рідною мовою чи на вивчення рідної мови у державних і комунальних навчальних закладах або через національні культурні товариства."

Таким чином, позивач запитував публічну інформацію у відповідача, саме про Університет сучасних знань, та інформацію, що становить суспільний інтерес.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача, що полягають у ненаданні запитуваної публічної інформації, яка становить суспільний інтерес, в даному випадку порушують права Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України".

Отже, зазначені дії відповідача щодо ненадання запитуваної публічної інформації, яка становить суспільний інтерес, призвели до настання низки негативних наслідків, а саме:

- позивач не зміг виконати зобов'язання, передбачені умовами договору між позивачем, адвокатами та іншими фахівцями в галузі права, які надають правову оцінку документів, пов'язаних із вступом до ВНЗ;

- була порушена системність у проведенні перевірок, та як наслідок - у роботі позивача.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у задоволенні запиту про інформацію.

В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача майнових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У п.1 ч.3 ст.87 КАС України зазначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

09 лютого 2015 року позивачем укладено договір про надання юридичних послуг з фахівцем в галузі права ОСОБА_3 (Виконавець) (далі по тексту - Договір від 09.02.2015 року), відповідно до умов якого Виконавець мав надати позивачу юридичні послуги, а саме, юридичну експертизу пакету документів, зокрема: статуту ВНЗ; свідоцтва про реєстрацію ВНЗ; ліцензії на провадження ВНЗ освітньої діяльності за відповідними спеціальностями та додатки до них; сертифіката про акредитацію освітньої програми ВНЗ; витяга ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників; правил прийому до ВНЗ у 2015 році; Положення про приймальну комісію ВНЗ у 2015 році; наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ у 2015 році; переліку та вартості платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами; плани роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності .

Згідно п.2 .1.1 договору вищевказаний пакет документів позивач мав передати Виконавцю до 20 лютого 2015 року.

У зв'язку з тим, що позивач зазначений вище пакет документів в термін встановлений договором Виконавцю не передав, то він сплатив фінансові санкції за невиконання умов договору у розмірі 6530,00 грн.

Перерахунок коштів підтверджено випискою з рахунку по операції

Також, позивач вважає, що існує причинно-наслідковий зв'язок між відмовою відповідача в наданні публічної інформації та сплатою штрафних санкцій за умовами договору, у зв'язку з чим і просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 6530,00 грн.

Так, між позивачем та фахівцем в галузі права ОСОБА_4 (Виконавець) укладено договір від 22.06.2015 року про надання юридичних послуг від 22.06.2015 року (далі по тексту - Договір від 22.06.2015 року), відповідно до умов якого, Виконавець зобов'язаний надати позивачу юридичні послуги щодо підготовки та подачі позовної заяви про визнання дій ректора Приватного вищого навчального закладу «Мистецький інститут художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі» протиправною та відшкодування матеріальної шкоди до суду, та здійснення інших дій процесуальних дій від імені Замовника., а останній відповідно оплатити ці послуги.

Відповідно до п.4.1. даного Договору вартість послуг складає - 3750 грн.

Також між позивачем на Виконавцем за результатами виконання умов Договору від 09.05.2015 року складено акт від 25.02.2015 року передачі-прийому наданих послуг. Відповідно до даного акту Виконавець на виконання умов Договору від 09.02.2015 року витратив 5 робочих годин з розрахунку 1 година роботи = 1306,00 грн. Перерахунок коштів у розмірі 3750,00 грн. підтверджено випискою з рахунку по операції .

У зв'язку з вище викладеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3570,00 грн.

Так, частиною другою ст.21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та нанесеною шкодою.

Посилання представника позивача на ту обставину, що існує прямий зв'язок між протиправною відмовою відповідача у наданні копій документів та порушення позивачем умов договору, укладеного з ОСОБА_5, щодо надання пакету документів, суд не приймає до уваги зважаючи на наступне.

Так, Договір зі ОСОБА_5 було укладено 09.02.2015 року. Відповідно до його умов, позивач мав передати Виконавцю до 20.02.2015 року пакет документів для експертизи.

При цьому, з запитом до відповідача всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" звернулась 02.02.2015 року, а відмову в наданні інформації отримала 12.02.2015 року.

Тобто, запит на отримання публічної інформації зроблений позивачем до укладення Договору від 09.02.2015 року, що свідчить про відсутність зв'язку між запитом на публічну інформацію та Договором від 09.02.2015 року.

При цьому, після укладення Договору від 09.02.2015 року з будь-якими запитами до відповідача про отримання необхідних документів позивач не звертався. Крім того, позивачем не надано доказів тих обставин, що останній не мав можливості дістати вказані документи з офіційного сайту для надання їх Виконавцю на виконання умов Договору від 09.02.2015 року.

Також, позивачем не надано доказів тих обставин, що позивач після отримання відмови у наданні витребуваних документів 12.02.2015 року звертався до Виконавця з проханням внести зміни до умов договору щодо відстрочення дати надання пакету документів на експертизу.

Частиною першою ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В порушення ч.1 ст.71 КАС України позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своєї вимоги в цій частині.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача щодо відмови в наданні публічної інформації та понесеними позивачем матеріальними витратами.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Так, частиною першою та третьою статті 90 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року №4191-VI, визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

Згідно статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" у 2015 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня по 01 вересня на рівні 1218 гривень. Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 487,20 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Оскільки в матеріалах справи міститься документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача стосовно стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 2 436,00 грн., зважаючи на те, що розмір мінімальної заробітної плати у період складення акта передачі-прийому наданих правових послуг, правової допомоги складав 1 218,00 грн., а розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, тобто, відповідно до розрахунку: (1 218,00*0,4)*5=2436,00.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України"

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 11, 69-71, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною дію ректора Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі ОСОБА_1, що полягає у відмові в задоволенні запиту на інформацію Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" від 02.02.2015 року.

3. Стягнути з Мистецького інституту художнього моделювання та дизайну імені Сальвадора Далі на користь Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" (03035 м. Київ, вул. Петрозаводська, 2-А) витрати, понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 2 436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень).

4. У решті позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур