Справа № 2а-135/11/1214
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року справа №2а-135/11/1214

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів

суддів Ханової Р.Ф., Яковенка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2011 року у справі № 2а-135/11/1214 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2011 року позов позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано дії відповідача протиправними та зобовязано здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за період з 1 листопада 2006 по 8 листопада 2006 року згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ ( далі Закон № 796), виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. Також зазначив про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з залишенням позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи, що повязано ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач фактично просить суд відновити його право на обчислення отриманої ним з 1 листопада 2006 по 8 листопада 2006 року пенсії по інвалідності та додаткової пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV ( далі Закон № 1058).

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону № 796 визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону № 796 передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з принципу пріоритетності норм закону над підзаконними актами та обґрунтованості вимог позивача з огляду на приписи ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України № 796, а також із положень ч. 1 ст. 28 Закону України № 1058. В частині застосування строків звернення до суду, суд першої інстанції з посиланням на положення статті 46 Закону № 1058 та статті 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» вказав, що строки давності на звернення до суду щодо зазначених пенсійних виплат не обмежені у часі.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону № 796 виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений статтею 99 КАС України, на що суд першої інстанції уваги не звернув і задовольнив позовні вимоги поза межами такого строку.

Так, згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена редакція ч. 2 ст. 99 КАС України набрала чинності з 30.07.2010 року, а оскільки до рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року справи щодо соціальних виплат розглядались в порядку цивільного судочинства, то на них розповсюджувався передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, який сплив щодо зазначених вимог позивача ще до 9 вересня 2010 року, тобто до переходу цих справ під юрисдикцію адміністративних судів, у звязку з чим позивач, звернувшись з позовом до суду 5 січня 2011 року, пропустив строк звернення до суду.

Згідно ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при задоволені позовних вимог порушені вимоги процесуального законодавства, що призвели до неправильного вирішення цього питання по суті, оскільки позивач про поновлення строку звернення до суду не заявляв, жодних причин поважності його пропуску не надавав.

Також колегія суддів зазначає, що позивач про порушення зазначених своїх прав дізнався більш ніж за три роки до звернення до суду з цим позовом, оскільки про таке порушення він дізнався або повинен був дізнатись ще в момент виплати йому пенсії у неналежному розмірі, а не з повідомлення відповідача про відмову в перерахунку пенсії.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що не підлягають застосуванню в частині нерозповсюдження на спірні правовідносини строків звернення до суду і положення ст. 46 Закону України № 1058 та ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 ( далі Закон № 1788) з огляду на наступне.

Згідно статті 87 Закону № 1788 не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Однак, з 1 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058-ІV. Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таким чином, положення статті 87 Закону № 1788 до даних відносин застосуванню не підлягають.

Відповідно ж до статті 46 Закону № 1058-ІV виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує. Оскільки позивачу спірна частина пенсій нарахована не була, а також з огляду на те, що сам перерахунок пенсії є похідним від неправомірних дій або бездіяльності відповідного субєкту владних повноважень, для оскарження яких ст. 99 КАС України встановлений шестимісячний строк, підстав для застосування цих положень немає.

Не підлягають застосуванню і положення ст. 76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та статті 268 ЦК України, оскільки пенсійні виплати, з приводу яких звернувся до суду позивач, не є відшкодуванням шкоди, завданої життю і здоровю особи в розумінні Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» та Цивільного Кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи припустив порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з залишенням адміністративного позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 99, 100, 195, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області задовольнити частково.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2011 року у справі № 2а-135/11/1214 скасувати.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії залишити без розгляду.

Ухвала постановлена та підписана колегією суддів 22 квітня 2011 року.

Направити особам, які беруть участь у справі протягом трьох днів з моменту підписання копії даної постанови.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді: Р.Ф. Ханова

ОСОБА_3