Справа № 2а-1791/11/0549
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стріжакова Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року справа №2а-1791/11/0549 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Дяченко С.П.

суддів Сіваченка І.В. , Шишова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області на постанову Торезького міського суду Донецької області від 28 березня 2011 року у справі № 2а-1403/11/0549 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про поновлення пропущеного строку, визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області про поновлення пропущеного строку, визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Торезького міського суду Донецької області від 28.03. 2011 року у справі № 2а-1403/11/0549 позовні вимоги позивача задоволено, а саме:

Визнана неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області по нездійсненню нарахування та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_2 як «дитині війни» з 01.01.2010 року в розмірах, передбачених ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_2 як «дитині війни» підвищення до пенсії відповідно ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, водячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 01.01.2010 року до зміни законодавства, з врахуванням фактично отриманих сум.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховані положення ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких - фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не бюджету Пенсійного фонду України. Апелянт, посилаючись на ст. 72 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», вказує, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Просив скасувати постанову суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судове рішення першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовий статус дітей війни, що визначає основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, встановлює Закон України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-I ( надалі Закон № 2195-IV).

Відповідно до Закону № 2195-IV до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить до соціальної групи «діти війни», це підтверджується посвідченням у матеріалах справи та користується правами і пільгами, встановленими Законом № 2195-IV.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-IV, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У випадку визнання неконституційними правових актів, якими внесено зміни до діючих правових актів, прийняття окремого рішення щодо відновлення дії відповідних норм у попередній редакції чинним законодавством не вимагається.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року за № 1646, встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 листопада 2009 року - 573 гривень, з 1 січня 2010 року - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень.

Статтею 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» № 2154 від 27 квітня 2010 р., встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Аналізуючи вимоги позивача, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з зазначеним позивом 10.11.2010 року, тобто, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з цим позовом щодо частини заявлених вимог. Тому вимоги позивача за період з 01.01.2010 року по 10.05.2010 року підлягають залишенню без розгляду, а постанова суду першої інстанції в цій частині позовних вимог - скасуванню.

В іншій частині постанову необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, п.6 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області задовольнити частково.

Постанову Торезького міського суду Донецької області від 28 березня 2011 року у справі № 2а-1403/11/0549 в частині зобов'язання нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2010 року по 10.05.2010 року скасувати; в цій частині позов залишити без розгляду.

Постанову Торезького міського суду Донецької області від 28 березня 2011 року у справі № 2а-1403/11/0549 в частині задоволення вимог про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області та зобовязання його здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 недоплачену суму підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком (з урахуванням здійснених виплат) як дитині війні за період з 10.05.2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: С.П. Дяченко

Судді: І.В. Сіваченко

ОСОБА_3