Справа № 2а/0570/8339/2011
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2011-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олішевська В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2011 року справа №2а/0570/8339/2011

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Компанієць І.Д.

суддів Жаботинської С.В. , Нікуліна О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Харцизьку Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2011 року по адміністративній справі №2а/0570/8339/2011 за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Харцизьку Донецької області до Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця по виконанню постанови № 04/01-515/04 від 09.03.2010 р. та зобов'язання прийняти належні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та стягнути з ОСОБА_2 штраф у розмірі 510 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Харцизьку Донецької області (далі відділення Фонду) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції (далі ВДВС), в якому просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС по виконанню постанови начальника відділення Фонду № 04/01-515/04 від 09.03.2010 р. та зобов'язати ВДВС прийняти належні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та стягнути з ОСОБА_2 штраф у розмірі 510 грн. на користь відділення Фонду.

В обґрунтування позову зазначив, що на примусовому виконанні у ВДВС знаходиться зазначена постанова, примусове виконання якої до теперішнього часу не здійснено, не дивлячись на звернення відділення Фонду зі скаргою на порушення строку виконання постанови. 25.06.2010 р. виконавче провадження завершено та направлено за належністю до ВДВС Шахтарського МРУЮ за місцем проживання боржника. Але ВДВС Шахтарського МРУЮ повернув виконавчий документ до відповідача для виконання за місцем праці боржника. Також відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 255 грн., а повинен був зазначити суму стягнення 510 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2011 року в задоволенні позову відділення Фонду до ВДВС Харцизького міського управління юстиції про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця по виконанню постанови № 04/01-515/04 від 09.03.2010 р. та зобов'язання прийняти належні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та стягнути з ОСОБА_2 штраф у розмірі 510 грн. відмовлено в повному обсязі.

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить судове рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого неправильно вирішив справу, а саме не звернув уваги на те, що державний виконавець всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» не прийняв ніяких заходів для своєчасного та повного виконання постанови начальника відділення Фонду про стягнення з боржника штрафу.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 09.03.2010 р. начальником відділення Фонду прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, що проживає за адресою: 86200, АДРЕСА_1, працює директором Відокремленого підрозділу «Шахта «Іловайська» ДП «Шахтарськантрацит», за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.6)

В постанові зазначено, що при примусовому її виконанні органами Державної виконавчої служби стягується подвійний розмір штрафу в сумі 510 грн. відповідно до ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

07.05.2010 р. відділення Фонду звернулось до ВДВС з заявою про примусове виконання постанови № 04/01-515/04 від 09 березня 2010 р., в якій також просило з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження. (а.с.91)

20.05.2010 р. державним виконавцем ВДВС Харцизького міського управління юстиції прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 19384585 про стягнення боргу в сумі 255 грн. з ОСОБА_2 на користь відділення Фонду. (а.с.50)

Постанова направлена сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції відділу за 2010 р. № 4 вих. №18604 від 20.05.2010 р. (а.с.51-52)

25.06.2010 р. заступником начальника ВДВС Харцизького міського управління юстиції складено акт, про встановлення місця проживання боржника за адресою: м. Шахтарськ, вул. 50 років СРСР, 18/4. (а.с.92)

В зв'язку з чим 25.06.2010 р. заступником начальника ВДВС Харцизького міського управління юстиції прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з тим, що боржник мешкає у м. Шахтарську.

25.06.2010 р. виконавчий документ № 04-01-515/04 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу направлено до ВДВС Шахтарського МРУЮ, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції відділу за 2010 р. № 5 вих. № 18604 від 25.06.2010 р. (а.с.54-55)

31.12.2010 р. державним виконавцем ВДВС Шахтарського МРУЮ складено акт, що відповідно до відомостей в постанові боржник займає посаду директора ВП «Шахта «Іловайська» ДП «Шахтарськантрацит», яка знаходиться в м. Харцизьку (а.с.94)

В зв'язку з чим 31.12.2010 р. державним виконавцем ВДВС Шахтарського МРУЮ прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з тим, що боржник працює в м. Харцизьку. (а.с.85)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що позивач не скористався своїм правом щодо оскарження постанов про відкриття виконавчих проваджень та постанов про закінчення виконавчих проваджень, державний виконавець виконав усі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» по виконанню постанови начальника відділення Фонду від 09.03.2010 року.

Оскільки на теперішній час виконавче провадження закрите та не перебуває на виконанні у відповідача, тому не можуть бути задоволені вимоги про зобовязання відповідача прийняти заходи для стягнення з боржника штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ст..5 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Стаття 20 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть вчиняти виконавчі дії по виконанню рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до преамбули Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158 (далі Інструкція), ця Інструкція розроблена на виконання Закону України "Про виконавче провадження", визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до п. 1.5. Інструкції державний виконавець уживає заходів примусового виконання, якщо боржник не виконує добровільно рішення у встановлений виконавцем строк відповідно до статті 24 Закону. Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на грошові кошти боржника; звернення стягнення на інші види майна боржника; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника й передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; відібрання дитини; інші заходи, передбачені рішенням.

На підставі п. 3.2.1 Інструкції виконавчі дії проводяться державним виконавцем відповідного органу державної виконавчої служби, який розташований, зокрема, за місцем проживання, роботи боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням його майна.

Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, які можуть учиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Відповідно до п.10. ст..37 ЗУ «Про виконавче провадження», п.4.9.1. Інструкції виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках, зокрема, направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Статтею 25 Закону Україна «Про виконавче провадження» передбачено що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови.

Як правильно встановлено судом першої інстанції відповідач після отримання виконавчого документа 25.05.2010 р. вх. № 10849 у строк передбачений законом відкрив виконавче провадження - 25.05.2010 р., постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією - 25.05.2010р.

25.06.2010 р. відповідачем була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 10 частини 1 статі 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Зазначені дії ВДВС виконані у строки передбачені для виконання виконавчого провадження.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, з боку відповідача мали місце дії на виконання вимог ЗУ «Про виконавче провадження», тобто відсутня бездіяльність, як зазначає в своєму позові відділення Фонду.

Доводи позивача про ненадання відповідачем постанов про відкриття провадження та закінчення виконавчого провадження спростовуються наданими ВДВС доказами журналами вихідної кореспонденції, актами звіряння.

Оскільки до теперішнього часу постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2010 року, винесена ВДВС Харцизького міського управління юстиції та від 31.12.2010 року, винесена ВДВС Шахтарського МРУЮ, до теперішнього часу не оскаржені та не скасовані, суд першої інстанції правильно визначився про неможливість задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача прийняти належні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та стягнути з ОСОБА_2 штраф у розмірі 510 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Харцизьку Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2011 року по адміністративній справі №2а/0570/8339/2011 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2011 року по адміністративній справі №2а/0570/8339/2011 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею чинності.

Головуючий суддя І.Д.Компанієць

Судді С.В.Жаботинська

ОСОБА_3