Справа № 277/489/16-а
Суддя: Прищепа Т. П.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 277/489/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2016 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої-судді Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з Калантарян Л.М.

позивачки ОСОБА_3

представника відповідача Балинської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області (далі - УПФУ) як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 14.07.2007 року, однак, 01.05.2016 виплату пенсії їй було припинено, як пенсіонеру, що працює на посаді в органі місцевого самоврядування, у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року.

Позивачка не погоджується з такими діями УПФУ, оскільки вона не працює на постійній основі в органі місцевого самоврядування, а працює за цивільно-правовою угодою.

Однак, листом від 03.05.2016 року УПФУ у поновленні виплати пенсії їй було відмовлено з посиланням на те, що оскільки позивачка перебуває на службі в органах місцевого самоврядування (незалежно від умов, за яких прийнято на таку службу) виплату їй пенсії з 01.05.2016 припинено.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просить суд зобов'язати відповідача поновити та виплачувати пенсію за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.05.2016 року у попередньому розмірі із наступними перерахунками, визначеними Законом.

Відповідач надіслав свої заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі, так як відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі зіславшись на обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала зіславшись на обставини викладені в запереченні на позов, просила суд відмовити позивачці в задоволенні

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З'ясовано, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області з 14.07.2007 року, отримує пенсію за віком, довічно.

02.04.2015 року між ОСОБА_3 та Бобрицькою сільською радою було укладено цивільно-правовий договір № 1, відповідно до якого вона, як виконавець, зобов'язалася надати послуги Бобрицькій сільській раді, як замовнику, по організації та веденню бухгалтерського та податкового обліку, а замовник зобов'язався приймати та оплачувати дані послуги, строк дії договору з 02.04.2015 до 30.09.2015 року. 01.10.2015 між позивачкою та Бобрицькою сільською радою було укладено аналогічний договір, строк дії якого до 31.12.2015 року, а 04.01.2016 року ОСОБА_3 та Бобрицька сільська рада знову уклали цивільно - правовий договір № 1, строк дії якого до 31.12.2016 року, копії вказаних угод знаходяться в матеріалах справи.

Отже, судом встановлено, що позивачка в період з 02.04.2015 по даний час виконувала та виконує роботи щодо обліку фінансово-господарської діяльності Бобрицької сільської ради за цивільно-правовими договорами, проте, вона не перебувала на службі в органах місцевого самоврядування та не була посадовою особою органу місцевого самоврядування, тобто, на неї не поширюються встановлені в ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та в ч. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії.

В той же час листом УПФ України в Ємільчинському районі позивачеві повідомлено, що, виконуючи роботу по організації та веденню бухгалтерського обліку Бобрицької сільської ради згідно цивільно-правового договору ОСОБА_3 є посадовою особою органів місцевого самоврядування, на яку поширюються норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір, укладений підприємством з фізичною особою на виконання одноразових робіт, є цивільно-правовою угодою. Відносини між підприємством і фізичною особою регулюються Цивільним кодексом, але фізична особа не є працівником підприємства. За договором цивільно-правового характеру фізична особа може виконувати роботи та надавати послуги.

Особливою відмінністю цивільно-правових угод від служби в органах місцевого самоврядування є чітко визначений строк на відміну від діяльності на постійній основі. Крім того, при укладенні цивільно-правової угоди виконавець зобов'язується виконати роботу (надати послугу) визначеного угодою характеру і не займає посади в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З огляду на вимоги чинного законодавства, відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що цивільно-правові угоди регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові договори регулюються Кодексом законів про працю України. Також, за зобов'язаннями, які виникають із цивільно-правових угод не заноситься запис до трудової книжки про прийняття на роботу.

Статті 21-24 Конституції України передбачають, що всі люди є вільні і рівні у своїх правах, які гарантуються Конституцією і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантований Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області, щодо припинення виплати пенсії з 01.05.2016 року обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяця.

В силу з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.8-9,11,183-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі Житомирської області поновити та виплачувати ОСОБА_3, пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи із 01 травня 2016 року у попередньому розмірі із наступними перерахунками, визначеними Законом.

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ємільчинському районі на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Ємільчинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя /підпис/, Копія вірна:

Суддя: Т. П. Прищепа