Справа № 2а/1270/2448/2012
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2012-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Коршиков С.К.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2012 року справа №2а/1270/2448/2012

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Білак С.В., суддів Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фріланс" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 р. у справі № 2а/1270/2448/2012 за позовом Приватного підприємства "Фріланс" до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012 року №,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 підприємств "Фріланс" (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012 року №.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року в задоволенні позову було відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не зясовано обставини справи та не надано правової оцінки тому факту, що у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 15.03.2012 року сума грошового зобов'язання за штрафними санкціями визначена у розмірі 3314391,25 грн., що повністю співпадає з розміром та підставою застосування штрафної санкції зазначеної у податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_2 від 06.02.2012 року. В свою чергу п. 14.1.265. ст. 14 Податкового кодексу України надає поняття терміну «штрафна санкція (фінансова санкція, штраф)», за змістом якого, це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Таким чином, має місце подвійне застосування штрафної санкції (відповідальності) за порушення однієї і тієї ж самої норми закону. Даний факт притягнення до відповідальності суперечить правовій нормі викладеній у ст. 61 Конституції України, за приписом якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Сторони до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, а судове рішення скасуванню в частині відмови в задоволенні позову позивачу про скасування податкового повідомлення-рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач перебуває на податковому обліку у Алчевській ОДПІ та відповідно до свідоцтва №100288480 є платником податку на додану вартість (а.с.44).

24.01.2012 року на підставі пункту 200.10 статті 200 та статті 76 Податкового кодексу України, відповідачем було проведено камеральну перевірку уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень, жовтень, листопад 2010 року, за результатами якої було складено акт №170/160-36917518 (а.с.12-30).

В акті зазначено, що при перевірці використано уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2010 року вх. № від 23.12.2011 року і додатку №5 вх. №, за вересень 2010 року вх. № від 23.12.2011 і додатку №5 вх. №, за жовтень 2010 року вх. № від 23.12.2010 і додатку №5 вх. №, за листопад 2010 року вх. № від 23.12.2011 і додатку №5 вх. №.

Згідно висновків акта перевірки, встановлено, що дані камеральної перевірки свідчать про заниження суми податкових зобов'язань, заявлених в уточнюючих розрахунках.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 15 березня 2012 року, згідно якого сума нарахованого грошового зобов'язання яка підлягає сплаті складає 3314391,25 грн. (а.с.7).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, відповідач виходив з того, що у даному випадку є повторне протягом 1095 днів визначення контролюючим органом податкового зобов'язання з ПДВ, оскільки податковим повідомленням-рішенням від 19.12.11 № НОМЕР_3, яке було прийнято на підставі акту перевірки від 19.12.11 № 2121/231, складеного за наслідками перевірки позивача додержання податкового законодавства за період серпень-жовтень 2010 року, було визначене податкове зобов'язання з ПДВ у розмірі 4251707,50 грн., яке є узгодженим. А отже, оскільки з дати прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення не пройшло 1095 днів, тому у даному випадку визначення зобов'язання за спірним податковим повідомленням-рішенням є повторним в розумінні ч.2 п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України. Тому у даному випадку повинно бути застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання ПДВ. Оскільки за зазначеним податковим повідомленням застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 25 %, хоча повинно було застосовано у розмірі 50 %, спірним податковим повідомленням - рішенням було визначено додатково ще 25 % штрафних (фінансових) санкцій суми нарахованого податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 13257565,00 грн. з наступних підстав.

В пункті 4 таблиці №1 акту перевірки вказано про порушення пункту 6 ст.198 розділу V Податкового кодексу України, а саме: допущено методологічну помилку (порушення), що вплинула на розрахунки з бюджетом. Тобто, платником податку було включено до податкового кредиту згідно уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2010 року вх. № від 23.12.2011 року і додатку №5 вх. №, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень 2010 року вх. № від 23.12.2011 і додатку №5 вх. №, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2010 року вх. № від 23.12.2010 і додатку №5 вх. №, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2010 року вх. № від 23.12.2011 і додатку №5 вх. № податкові накладні з датою виписки понад 365 календарних днів, всього на суму податку на додану вартість 13257565 грн.

06 лютого 2012 року на підставі висновків акту №170/160-36917518 від 24.01.2012 року, керівником податкового органу прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах послугах) в розмірі 16571956,25 грн., у тому числі за основним платежем 13257565 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3314391,25 грн.

На дату подання позивачем уточнюючих розрахунків порядок внесення змін до податкової звітності врегульовано ст.50 Податкового кодексу України, згідно до п.50.1 якої у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

За приписами п.102.5 наведеної норми заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Аналогічні положення містилися у п.5.1 ст.5, ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", норми якої діяли до 01.01.2011р.

Тобто, діючим законодавством, чинним як на дату звітного періоду ( серпень - листопад 2010 р.), так і на дату подання позивачем уточнюючих розрахунків ( грудень 2011р.), чітко визначено право платників податків на самостійне виправлення виявленої помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, шляхом надіслання уточнюючого розрахунку, протягом 1095 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень - листопад 2010 року були подані у грудні 2011р., тобто, в межах строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, та за відповідною формою. За таких обставин, колегія суддів вважає, що позивачем було дотримано встановлений порядок внесення змін до податкової звітності.

Статтею 198 Податкового кодексу України визначено порядок формування податкового кредиту, у п.198.6 якої встановлено, що у разі, якщо платник податків не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Згідно до вимог п.1 р.XIX «Прикінцеві та перехідні положення» Податкового кодексу України зазначена норма набрала чинності з 1 січня 2011 року та не має зворотної дії.

Податковим повідомлення-рішенням від 06 лютого 2012 року відповідачем було донараховано податкове зобов'язання з податку на додану вартість за серпень - листопад 2010р.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2012 року було скасоване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 06 лютого 2012 року.

Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи, що сума визначеного податковим органом податкового зобовязання за одним і тим же фактом відсутня, то не має підстав для застосування до позивача штрафу, а тому податкове повідомлення-рішення від 15.03.2012 року № підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому законодавством при винесенні податкового повідомлення-рішення, у зв'язку із чим не має підстав для визнання дій податкового органу, які полягають у прийнятті податкового повідомлення-рішення, протиправними.

Таким чином позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012 року № та в цій частині позов необхідно задовольнити, в іншій частині постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195-196, 198, 202, 205, 207, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року у справі № 2а-1270/2448/2012 за позовом Приватного підприємства "Фріланс" до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції в Луганській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012 року № скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 15.03.2012 року № та в цій частині позов Приватного підприємства "Фріланс" - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.03.2012 року № прийняте Алчевською обєднаною державною податковою інспекцією Луганської області Державної податкової служби, яким приватному підприємству "Фріланс" за платежем податок на додану вартість визначено штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 3314391.25 грн.

В іншій частині постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В.Білак

Судді Т.Г.Гаврищук

ОСОБА_3