Справа № 2а/1203/891/2011
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Горбенко Н.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року справа №2а/1203/891/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Дяченко С.П.

суддів Сіваченка І.В. , Шишова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 11 березня 2011 року у справі № 2а-981/11/1214 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання до нарахування доплати до пенсії і її виплати

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання до нарахування доплати до пенсії і її виплати.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 11.03.2011 року у справі № 2а-981/11/1214 позовні вимоги позивача задоволено, а саме:

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області у вигляді не підвищення ОСОБА_2 пенсії на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 17.08.2010 р. по 11.03.2011 р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок підвищення пенсії та її виплату за період з 17.08.2010 р. по 11.03.2011 р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з урахуванням здійснених виплат.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3,40 грн.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховані положення ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно яких - фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не бюджету Пенсійного фонду України. Апелянт, посилаючись на ст. 72 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», вказує, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Просив скасувати постанову суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Частиною 8 ст. 1832 КАС України встановлено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Судове рішення першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне ; Правовий статус дітей війни, що визначає основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, встановлює Закон України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-I ( надалі Закон № 2195-IV).

Відповідно до Закону № 2195-IV до дітей війни віднесені особи, які є громадянами України та яким на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, належить до соціальної групи «діти війни», це підтверджується посвідченням у матеріалах справи та користується правами і пільгами, встановленими Законом № 2195-IV.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-IV, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема статтею 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалось, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У випадку визнання неконституційними правових актів, якими внесено зміни до діючих правових актів, прийняття окремого рішення щодо відновлення дії відповідних норм у попередній редакції чинним законодавством не вимагається.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року за № 1646, встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 листопада 2009 року - 573 гривень, з 1 січня 2010 року - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень.

Статтею 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» № 2154 від 27 квітня 2010 р., встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з 17.08.2010 р. по 11.03.2011 р., що відповідає положенням ст. 6 Закону № 2195-IV в редакції, яка є чинною на даний час, адже попередні зміни, як було зазначено вище, визнані неконституційними, тому застосовується саме та редакція, яка була до внесення відповідних змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1832 ,184,195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 11 березня 2011 року у справі № 2а-981/11/1214 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання до нарахування доплати до пенсії і її виплати залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.П. Дяченко

Судді: І.В. Сіваченко

ОСОБА_3