Справа № 2а-321/11/0502
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Косенко З.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2011 року справа №2а-321/11/0502

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Василенко Л.А.

суддів Гімона М.М. , Карпушової О.В.

при секретареві Солодько О.І., з участю представника позивача ОСОБА_2, розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області на постанову Амвросіївського районного суду Донецької області від 25 лютого 2011 року у справі № 2а-321/11/0502 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії, і

В С Т А Н О В И Л А :

28 січня 2011 року позивач звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області, в якому просив поновити пропущений строк звернення до суду, визнати неправомірними дії відповідача та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачене підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 9 липня 2007 року до дня винесення судом рішення та зобовязати відповідача в майбутньому виплачувати їй соціальну допомогу, як дитині війни у розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Амвросіївського районного суду Донецької області від 25 лютого 2011 року вищезазначений позов задоволений: позивачеві поновлений строк звернення до адміністративного суду, зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві підвищення до пенсії за віком як дитині війни з 9 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року до 31 грудня 2009 року, з 1 січня 2010 року до 31 грудня 2010 року та з 1 січня 2011 року до 25 лютого 2011 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням фактично виплачених сум.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права і просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема вважає, що суд безпідставно розглянув вимоги поза межами строку звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача в судове засіданні не зявився про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги відповідач повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні вважав доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, вважав, що судом правильно поновлено позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, перебуває на пенсійному обліку у відповідача.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги, встановила порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи та дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач віднесений до соціальної групи Дитина війни відповідно до вимог ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що підтверджено датою його народження у паспорті (арк. справи 5), тимчасовою довідкою органу соціального захисту населення (арк. справи 4) та не оспорюється відповідачем. З заперечень відповідача на адміністративний позов року вбачається, що позивачеві у 2006, 2007 роках підвищення до пенсії, як дитині війни не отримував, у 2008-2011 роках позивач отримав підвищення до пенсії, як дитина війни на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, що з 1 жовтня 2008 року складає 49,8 грн. щомісяця (арк. справи 10).

Згідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року № 2195-ІV (далі Закон №2195).

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону №2195, а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про Державний бюджет України на 2011 рік» не внесено змін та не зупинено дію ст. 6 Закону №2195.

Таким чином, стаття 6 Закону № 2195 з 1 січня 2009 року, з 1 січня 2010 року, з 1 січня 2011 року є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком».

Оскільки на час розгляду цієї справи судом, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про використання цього поняття тільки для призначення пенсій в межах зазначеного закону та неможливості використання вказаного розміру у розрахунку підвищення до пенсій особам з статусом дитини війни.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач як дитина війни має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції при вирішенні справи розглянув питання щодо поновлення строку на звернення до адміністративного суду і прийшов до висновку про поновлення строку звернення і задовольнив позовні вимоги позивача за межами передбаченого ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, починаючи з 09.07.2007 року.

Колегія суддів, враховуючи, що позивач інвалід першої групи, ту обставину, що з лютого до вересня 2010 року розгляд цієї категорії справ здійснювався за правилами цивільного судочинства, за приписами якого встановлений трирічний строк звернення до суду, керуючись принципами справедливості та розумності, практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мельник проти України», дійшла до висновку, що позивач звернувся до суду з пропущенням шестимісячного строку звернення до суду з поважних причин і з огляду на викладене, вважає можливим його поновити в межах трирічного строку з дня звернення до суду.

Вивченням матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 28 січня 2011 року, тому вимоги заявлені поза межами трирічного строку необхідно залишити без розгляду, а саме, заявлені до 27 січня 2008 року включно.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача в подальшому виплачувати позивачеві підвищення до пенсії, оскільки відновлення порушеного права відбувається при допущенні такого порушення.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що в звязку з порушенням норм процесуального права суд першої інстанції невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог з 22 травня 2008 року та залишення без розгляду позовних вимог з 9 липня 2007 року до 27 січня 2008 року включно. Вимоги, заявлені з 28.01.2008 року до 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають, з огляду на правомірність дій відповідача.

Відповідно до приписів ч.3 ст.94 КАС України присудити позивачеві документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Постанова в повному обсязі складена 23 травня 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, ст. 100, ст.195 ч.1, ст. 196, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області задовольнити частково.

Постанову Амвросіївського районного суду Донецької області від 25 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії за період з 9 липня 2007 року до 27 січня 2008 року включно.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити з 22 травня 2008 року до 25 лютого 2011 року.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області щодо виплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії, як дитині війни з 22 травня 2008 року до 25 лютого 2011 року в розмірі, меншому ніж встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Амвросіївському районі Донецької області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_3, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 22 травня 2008 року до 25 лютого 2011 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2,90 грн. (дві гривні 40 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

ОСОБА_5