Справа № 815/4828/15
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 р. Справа № 815/4828/15

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Жук С.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України" на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року по справі за позовом Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України" до Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 щодо відмови у задоволенні запиту Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" на інформацію від 02.02.2015р. №168/1-15 у частині надання належним чином засвідченого наказу про затвердження складу приймальної комісії Одеської державної академії будівництва та архітектури у 2015 році. Визнано протиправними дії Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 02.02.2015р. №168/1-15 в частині надання сертифікату про акредитацію освітньої програми ВНЗ; переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників; переліку та вартість платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами та плану роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Всеукраїнська громадська організація „Комітет конституційно-правового контролю України" не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 31 травня 2016 року по справі № 815/4828/15 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції ухвалив рішення без повного і всебічного дослідження усіх обставин справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Всеукраїнська громадська організація «Комітет конституційно-правового контролю України» звернулась до Одеської державної академії будівництва та архітектури, Ректора ВНЗ з запитом на інформацію від 02.02.2015р. №168/1-15.(а.с.15 т.1)

Згідно запиту від 02.02.2015р. №168/1-15 ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» просила надіслати поштовим відправленням публічну інформацію про ВНЗ, яка є предметом суспільного інтересу, у вигляді належним чином засвідчених документів: статут ВНЗ; свідоцтво про реєстрацію ВНЗ; ліцензії на провадження ВНЗ освітньої діяльності за відповідними спеціальностями та додатки до них; сертифікат про акредитацію освітньої програми ВНЗ; витяг ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; перелік структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників; правила прийому до ВНЗ у 2015 році; положення про приймальну комісію ВНЗ у 2015 році; наказ про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ у 2015 році; перелік та вартість платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурним и підрозділами; плани роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності.

Листом виконуючого обов'язки ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 від 13.02.2015р. №40-231 надано відповідь на запит від 02.02.2015р. №168/1-15, згідно якого ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» повідомлено, що вся необхідна інформація по прийому студентів на 2015р. розташована на офіційному сайті академії. Якщо цієї інформації недостатньо, академія може надіслати її поштою після надходження коштів 223,87 грн. (з розрахунку 1,216 грн. за 1 арк. плюс поштові витрати 13,50 грн.). Крім того зазначено, що згідно ст.21 Закону України «Про інформацію», відомості про склад приймальної комісії відноситься до інформації з обмеженим доступом.(а.с.16 т.1)

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року визнано протиправними дії Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 щодо відмови у задоволенні запиту Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" на інформацію від 02.02.2015р. №168/1-15 у частині надання належним чином засвідченого наказу про затвердження складу приймальної комісії Одеської державної академії будівництва та архітектури у 2015 році. Визнано протиправними дії Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 02.02.2015р. №168/1-15 в частині надання сертифікату про акредитацію освітньої програми ВНЗ; переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників; переліку та вартість платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами та плану роботи ВНЗ у сферах наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно до ст. 1 Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року N2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", передбачено, що право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом та надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядники інформації зобов'язані: оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-УІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Вимогами ч. 1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Згідно ч.1, ч.2 ст.21 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк.

Разом з тим, ч.2-3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Судом встановлено, що у відповіді Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 правомірно та відповідно до ст.ст. 21,22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" роз'яснено про надіслання запитуваної інформації поштою після відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк, зокрема копію статуту академії - 49 арк., копії Свідоцтва про реєстрацію - 2 арк., копії Ліцензії та додатки до неї - 7 арк., - копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб -2 арк., копію правил прийому до академії у 2015 році - 64 арк., копії Положення про приймальну комісію - 11 арк.

Посилання на те, що необхідна інформація по прийому студентів на 2015 рік розташована на офіційному сайті академії носить інформаційний характер.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно ст. 21 Закону України № 2939-VІ при наданні особі інформації, що становить суспільний інтерес, плат: - копіювання та друк не стягується. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

Інформація, що становить суспільний інтерес - категорія, що є предметом осмислення майже кожного сучасного дослідження, пов'язаного з питаннями свободи слова чи доступом до інформації. Природою цієї зацікавленості є практичний попит, оскільки визнання певної інформації суспільно значимою гарантує звільнення від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом. Визнання інформації суспільно необхідною є безперечним юридичним фактом, котрий дозволяє поширити таку інформацію без згоди її власника.

У відношенні вирішення цього питання у прийнятому Законі України "Про доступ до публічної інформації", незважаючи на той факт, що термін "суспільна необхідна інформація" згадується у ньому, однак визначення останнього відсутнє. При цьому, термін "предмет суспільного інтересу" є оціночною категорією.

Суспільний інтерес становить інформація щодо проблем, які мають важливе значення для життя широкого загалу, проблем або важливих питань, які обговорюються в суспільстві.

Отже, суспільно важливою може вважатися інформація, що стосується питань функціонування суспільства, які викликають громадський інтерес.

Інтерес в отриманні певної інформації, який не пов'язаний із участю громадськості у прийнятті рішень і у формуванні та реалізації державної політики, громадським контролем і наглядом, та, який пов'язаний лише із задоволенням цікавості, вказує на суспільну неважливість того чи іншого питання.

Індикатором суспільної важливості питання є необхідність суспільства реагувати на ту чи іншу ситуацію та впливати на неї, застосовуючи правові, моральні та інші важелі. Тобто ситуацію, яка вже має місце та викликала проблему в суспільстві.

Факт суспільної значущості інформації повинен встановлюватися в кожному конкретному випадку, залежно від конкретних обставин справи.

Разом з тим, апелянтом не наведено ані в запиті на інформацію, ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі, яка саме інформація із вказаних документів становить суспільний інтерес, з чим пов'язаний такий інтерес, яка саме проблема, що турбує станом на час звернення за інформацією, громадянське суспільство викликала суспільний інтерес щодо вказаної інформації.

З огляду на те, що на теперішній час у законодавстві відсутнє визначення терміну "предмет суспільного інтересу", а цей термін є оціночною категорією, то суд першої інстанції, при наданні оцінки цієї категорії, цілком правомірно не вбачав підстав для віднесення запитуваної інформації до такої, що становить суспільний інтерес в цілому на відміну від інформації про стан довкілля, чи будь яку іншу, яка стосується всіх осіб, що мешкають в регіоні.

Крім того, здійснення розпорядником інформації заходів, спрямованих на забезпечення прозорості та відкритості своєї діяльності шляхом оприлюднення інформації, яка є у його володінні, і посилання на неї у відповідях на запит, не може вважатися неправомірною відмовою у наданні інформації.

Аналогічну правову думку висловив Верховний суд України у своїй постанові №21-102а15 від 26 травня 2015 року.

Разом з тим, суд не може погодитьсь з зазначеною у відповіді від 13.02.2015р. Ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 інформацією, що відомості про склад приймальної комісії відноситься до інформації з обмеженим доступом.

Так, згідно ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Відповідно до п.п.1.1 Примірного положення про приймальну комісію вищого навчального закладу України, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України 09.01.2013 N 12 приймальна комісія вищого навчального закладу - робочий орган вищого навчального закладу, що утворюється для проведення прийому вступників на навчання. Термін повноважень Приймальної комісії становить один рік.

Приймальна комісія працює на засадах демократичності, прозорості та відкритості відповідно до законодавства України, Умов прийому до вищих навчальних закладів України, затверджених у МОН молодьспорту і зареєстрованих у Міністерстві юстиції, Правил прийому до вищого навчального закладу, Статуту вищого навчального закладу та положення про Приймальну комісію.

Таким чином, інформація про склад приймальної комісії ВНЗ, яка працює на засадах демократичності, прозорості та відкритості та є робочим органом вищого навчального закладу є відкритою та публічною.

Крім того, судом встановлено що ректором Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4, при наданні відповіді на запит на інформацію від 02.02.2015р., не надано відповіді щодо надання наступних документів: - сертифікату про акредитацію освітньої програми ВНЗ; перелік структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників; переліку та вартості платних освітніх та інших послуг, які надаються ВНЗ та його структурними підрозділами; планів роботи ВНЗ у сферах наукової, науково - технічної та інноваційної діяльності.

Так, відповідно до ч.4 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації"" у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Однак, відповідачем всупереч Закону України "Про доступ до публічної інформації" не надано відповіді в частині надання зазначених документів.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо ненадання переліку структурних підрозділів та робочих органів ВНЗ з вказанням їх адрес, телефонів, прізвищ керівників, у зв'язку з тим що зазначений перелік не є готовим продуктом, потребує виготовлення та затвердження, тому ненадання цього переліку не може тлумачитьсь як відмова у наданні публічної інформації, оскільки зазначене не міститься у відповіді від 13.02.2015р. №40-231.

Крім того, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання юридичних послуг, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

03.06.2015р. між Всеукраїнською громадською організацією «Комітет конституційно-правового контролю України» в особі голови Марієнка І.С. та фахівцем в області права ОСОБА_6 укладено договір про надання юридичних послуг (правових послуг, правової допомоги).( а.с. 173-175 т.1)

Згідно п.п. 1.1. вказаного договору від 03.06.2015р. виконавець зобов'язаний надати замовнику визначені цим договором юридичні послуги (правових послуг, правової допомоги) щодо підготовки позовної заяви для подальшої подачі до суду про визнання дії ректора Одеської державної академії будівництва та архітектури ОСОБА_4 протиправними, а також здійснення інших процесуальних дій від імені Замовника, а Замовник зобов'язується оплати надані послуги, (а.с. 173-174 т.1)

На підтвердження виконання договору про надання юридичних послуг від 03.06.2015р. до суду надано платіжне доручення №24 від 09.06.2015р. у розмірі 9570,00 грн.(а.с.176 т.1), акт передачі-прийому наданих юридичних послуг від 09.06.2015р. відповідно до Договору про надання юридичної допомоги від 03.06.3015р. (а.с.175 т.1)

Разом з тим, в адміністративному позові від 21.08.2015р. ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» зазначає те, що 22.06.2015 р. було укладено договір про надання юридичних послуг з фахівцем в галузі права ОСОБА_7 відповідно до якого він зобов'язаний був надати правову допомогу позивачу шляхом усного та письмового консультування, підготовки позовної заяви для подачі до адміністративного суду до 31 липня 2015 р. про визнання протиправними дій відповідача, що полягає у відмові в задоволенні запиту на інформацію. На підтвердження реальності укладення зазначеного договору про надання юридичних послуг ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» надане платіжне доручення №26 від 03.08.2015р. ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» у розмірі 3750,00 грн. (а.с.22 т.1)

Разом з тим., в призначенні платежу від 26.02.2015р. №18 зазначено: переказ коштів на карту ОСОБА_7 згідно договору про надання юридичних послуг від 22.06.2015р.

Також, позивачем не надано докази того, що ОСОБА_6, яка зазначена у договорі про надання юридичних послуг від 03.06.2015р., як виконавець дійсно є фахівцем в галузі права.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач у підтвердження надання йому правової допомоги у межах зазначеної адміністративної справи посилався на 2 різні договори про надання правової допомоги у підготовці позовної заяви для подальшої подачі до суду та в матеріалах справи наявні 2 різні платіжні доручення (№26 від 03.08.2015р. та №24 від 09.06.2015р.) з різними сумами, що ставить під сумнів реальність укладення зазначеного договору про надання правової допомоги, при розгяді справи у суді приймав участь безпосередньо голова ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» -Марієн І.С, суд приходить висновку що вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Також, апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції протиправно не визнав дію Відповідача з ненадання Позивачу Витягу ВНЗ із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців протиправною.

В обґрунтування своєї позиції апелянт послався на Порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (надалі - Порядок) затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31.03.2015 № 466/5, відповідно до якого виписка щодо юридичної особи, витяг та довідка надаються на запит будь-якої фізичної та юридичної особи. Тобто отримання відповідачем Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не спричинило ніяких додаткових витрат.

З цього приводу суд колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, єдиний державний реєстр створюється і ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, який є його розпорядником. Адміністратором Єдиного державного реєстру є державне підприємство, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Тобто, Відповідач не є розпорядником інформації, яка міститься у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.

Згідно з ч. 5 ст. 20 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» за надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців справляється плата у розмірі 0,05 мінімальної заробітної плати.

Крім цього, норми на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, а саме на Порядок надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 31.03.2015р. № 466/5, набули чинності після виникнення спірних правовідносин, тобто після надання відповіді на запит Позивача.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України" про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України", - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року по справі № 815/4828/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя С.І. Жук