Справа № 826/5360/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5360/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2016 року № 826/5360/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» (далі – позивач та/або ТОВ ««ГРІНВУД») до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі – відповідач та/або податковий/контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.03.2016 №1256-16 про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» податкового боргу у розмірі 170 932, 71 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві №191/26-57-16-014-10 від 23.03.2016 про опис у податкову заставу майна товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкова вимога від 23.03.2016 №1256-16 є необґрунтованою, оскільки до останньої були включені грошові зобов'язання визначені на підставі податкового повідомлення – рішення, яке було скасовано в судовому порядку.

Як наслідок, враховуючи відсутність узгодженого грошового зобов'язання, рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві №191/26-57-16-014-10 від 23.03.2016 про опис у податкову заставу майна товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД», на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні 31.05.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити.

Разом з цим, представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Станом на час проведення судового засідання заяв та клопотань не подавав.

За таких обставин, судом в порядку ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В той же час, 30.06.2016 та 15.07.2016 Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві подано письмові заперечення на позовну заяву та письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

23.03.2016 Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві виставлено товариству з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» податкову вимогу №1256-16 (далі – оскаржувана податкова вимога).

Вказаною податковою вимогою визначено, що станом на 22.03.2016 сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 170 932, 71 грн.

Крім того, 22.03.2016 контролюючим органом прийнято рішення №191/26-57-16-01-10 про опис майна товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» у податкову заставу (далі – оскаржуване рішення).

Позивач не погоджується з вимогою та рішенням, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства станом на момент прийняття оскаржуваних рішень та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).

Згідно пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

При цьому, податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Так, з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2016 витребувано від Державної податкової інспекції у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві письмову інформацію на підставі якого узгодженого грошового зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» (самостійне узгодження (декларація) та/або податкове повідомлення – рішення) прийнято податкову вимогу від 23.03.2016 №1256-16 з наданням підтверджуючих документів про наявність податкового боргу.

Разом з цим, у своїх письмових поясненнях відповідачем вказано, що зазначене вище податкове повідомлення – рішення скасовано в судовому порядку, з огляду на що ним здійснено коригування інтегрованої картки позивача з податку на додану вартість в ІС «Податковий блок». Водночас, контролюючий орган, акцентував увагу суду на тому, що станом на 14.07.2016 у позивача згідно даних інтегрованої картки платника податків обліковується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб у сумі 510, 00 грн., а відтак відсутні підстави для відкликання оскаржуваної податкової вимоги.

Суд оцінивши вказані вище доводи, з урахуванням наявних в матеріалах справи документів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 254 КАС України (у редакції чинній на момент прийняття вищевказаного судового рішення) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

При цьому, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження (ч. 3 ст. 254 КАС України).

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 254 КАС України)

Пунктом 2.2. Порядку №576 визначено, що податкова вимога формується, серед іншого, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки.

Аналіз вказаного дає суду підстави стверджувати, що податкова вимога включає в себе, зокрема, узгоджену суму грошового зобов'язання, що визначена в податковому повідомлені – рішенні.

В той же час, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.4 п. 60.1 ст. 60 ПК України).

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду (п. 60.5 ст. 60 ПК України).

З огляду на викладене вище, на думку суду, відповідач мав право включити до податкової вимоги лише суму узгодженого грошового зобов'язання, що обліковувалося за позивачем станом на час її прийняття, тобто станом на 23.03.2016.

Разом з цим, слід звернути увагу, що контролюючий орган стверджує про наявність у товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510, 00 грн.

В той же час, як слідує, з податкової вимоги №1256-16 від 23.03.2016 включено суму податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 020, 00 грн.

При цьому, на підтвердження наявності вказаного податкового боргу відповідачем не надано належних та допустимих доказів його наявності.

Слід акцентувати увагу, що ухвалою суду від 02.07.2016 зазначені докази були витребувані судом.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.03.2016 №1256-16 про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» податкового боргу у розмірі 170 932, 71 грн.

Водночас, оцінюючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава це спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (п. 88.1 ст. 88 ПК України).

Право податкової застави, в контексті п. 89.1 ст. 89 ПК України виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З огляду на вказане, враховуючи те, що відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено наявність у позивача податкового боргу, суд в силу приписів п. 89.1 ст. 89 ПК України дійшов до висновку, що у податкового органу не виникло право податкової застави, а відтак оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що позивачем в порядку ч. 1 ст. 71 КАС України в повному обсязі доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час коли, відповідачем доводи останнього не спростовано.

Беручи до уваги вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з огляду на те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 23.03.2016 №1256-16 про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД» податкового боргу у розмірі 170 932, 71 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві №191/26-57-16-014-10 від 23.03.2016 про опис у податкову заставу майна товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНВУД».

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов