Справа № 2а-6814/11/0549
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фролова Л.Д.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року справа № 2а-6814/11/0549

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів

на постанову Торезького міського суду Донецької області

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулась 13 квітня 2011 року з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області (надалі управління, відповідач) про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання протиправними дій відповідача та зобовязання управління підвищити пенсію на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2010 року.

Постановою суду першої інстанції від 29 квітня 2011 року позовні вимоги задоволені, визнано бездіяльність управління неправомірною, зобовязано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 13 жовтня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції як прийняту з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційний розгляд здійснюється відповідно до пункту 3 частини 1 статті 197 КАС України в порядку письмового провадження. За правилами частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до категорії «діти війни».

Закон України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18 листопада 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, встановлює правовий статус дітей війни та визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції правильно застосував норми зазначеного Закону з урахуванням Рішення Конституційного суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Статтею 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету України.

Під час апеляційного провадження зясовано, що Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме з 19 червня 2011 року, оскільки опублікуванні в газеті «Голос України» за 18 червня 2011 року №110 (5110). Зазначене позбавляє можливості залишення без змін постанови суду першої інстанції щодо не визначення кінцевої дати виплати встановленої судом доплати, і призводить до необхідності зміни постанови суду першої інстанції. Вказана зміна обумовлена передчасним вирішенням судом першої інстанції спору на майбутнє, без наявності обєкту судового захисту в момент прийняття судового рішення.

Підставою для зміни судового рішення є помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а саме пункту 2 частини 2 статті 162 КАС України, зобовязавши відповідача до вчинення певних дій, суд не визначив термін зазначеної певності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 162, 167, 183-2, 184, 195, 196, 197, 198,199, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області на постанову Торезького міського суду м. Донецької області від 29 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2а-6814/11/0549 задовольнити частково.

Постанову Торезького міського суду м. Донецької області від 29 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2а-6814/11/0549 змінити.

Абзац другий резолютивної частини постанови Торезького міського суду м. Донецької області від 29 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2а-6814/11/0549 доповнити після слів «з 13 жовтня 2010 року» словами наступного змісту «по 18 червня 2011 року». В іншій частини постанову залишити без змін.

Постанова складена та підписана 20 липня 2011 року.

Надіслати сторонам копію даної постанови протягом трьох днів.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржено до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Р.Ф. Ханова

ОСОБА_3