Справа № 2-а-14973/09/2170
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2011-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2011 р.Справа № 2-а-14973/09/2170

Категорія: 8.2.8Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 липня 2010 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2009 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.12.2009 року, яким позивачці визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, що є субєктами підприємницької діяльності в сумі 121467,22 грн., та податкового повідомлення-рішення № /0 від 14.12.2009 року про визначення зобовязання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкції на загальну суму 222432 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.07.2010 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

11 серпня 2010 року державна податкова інспекція у м. Херсоні подала апеляційну скаргу на вказану постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.07.2010 року.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що податкові повідомлення-рішення прийнято державною податковою інспекцією обґрунтовано та відповідно до закону, оскільки в ході перевірки податковими органами встановлено, що позивачкою неправомірно віднесено суми коштів до складу валових витрат та податкового кредиту, що і стало підставою для нарахування податкових зобовязань.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2010 року та ухвалення нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга державної податкової інспекції у м. Херсоні підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 25.09.2009 року по 15.10.2009 року на підставі направлень від 25.09.2009 року № 1748/17-2, від 09.10.2009 року № 1854/17-2, державною податковою інспекцією у м. Херсоні проведено планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.04.2008 року по 30.06.2009 року.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 3730/17-2/НОМЕР_1 від 01.12.2009 року, на підставі якого державною податковою інспекцією у м. Херсоні винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.12.2009 року, яким позивачці визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, що є субєктами підприємницької діяльності в сумі 121467,22 грн., та податкове повідомлення-рішення № /0 від 14.12.2009 року про визначення зобовязання з податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкції на загальну суму 222432 грн.

В ході зазначеної перевірки державною податковою інспекцією у м. Херсоні встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ст. 13 декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року, п. 5.1 п.п. 5.3.1, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого позивачем занижено валовий доход у 2 кварталі 2008 року та завищено валові витрати за 2-4 квартали 2008 року та 1-2 квартали 2009 року. У звязку зазначеним державною податковою інспекцією у м. Херсоні було донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 121467,22 грн., в т.ч. за 2008 рік 116010,78 грн. та за 1-2 квартали 2009 року 5456,44 грн.

Крім того, при проведенні перевірки податковими органами встановлено порушення позивачем п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на суму 148288 грн.

В акті про результати планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 податковими органами зазначено, що позивачем не включено до валового доходу грошові кошти в сумі 145 грн., у т.ч. ПДВ 24,17 грн, які надійшли від ХФ ТОВ Укр-Чеське СП «Роял»в рахунок сплати за оренду приміщення згідно платіжного доручення від 27.06.2008 року № 258.

Крім того, податковою інспекцією встановлено завищення позивачкою валових витрат шляхом віднесення до їх складу витрат на транспортні послуги, виконання яких не підтверджується необхідними первинними документами, та які отримані у 2007 році, віднесення до складу валових витрат, які не повязані із веденням підприємницької діяльності, та віднесення витрат по малярно-штукатурним роботам.

Також встановлено завищення податкового кредиту, у звязку з віднесенням до його складу витрат на транспортні послуги, виконання яких не підтверджується необхідними первинними документами.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року

У відповідності з п. 5.1. ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997 р. №283/97-ВР, із змінами та доповненнями: «валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності».

Згідно п.п. 5.3.9 (абзац 4), п. 5.3, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 22.05.1997р. не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» «первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення».

Пунктом 1 статті 9 цього ж Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції позивачкою в підтвердження правомірності віднесення сум коштів до валових витрат були надані первинні документи, які

свідчать про здійснення господарської операції надання приватним підприємством «Трансвей-Л»транспортних послуг, зокрема товарно-транспортні накладні.

Суд першої інстанції, визнаючи правомірним віднесення витрат по транспортним послугам до валових витрат, виходив з того, що у позивача був у наявності мінімальний, але достатній комплект документів, який підтверджував факти надання транспортних послуг ПП «Трансвей-Л»та використання наданих послуг у господарській діяльності позивача в межах оподатковуваних операцій.

Однак, при цьому судом першої інстанції не було враховано те, що надані позивачем товарно-транспортні накладні, податкові накладні та акти виконаних робіт датовані 2007 роком, а віднесені до складу валових витрат у 2008 році.

Так, Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено, що до складу валових витрат включаються, зокрема, суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Винятком не віднесення витрат до складу валових у звітному періоді є випадок, передбачений п.п. 5.3.9 (абзац 4), п. 5.3, ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно якого у разі втрати, знищення або зіпсуття первинних документів платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами.

Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах, підтверджені витрати (з урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачкою заява про знищення, втрату або зіпсування первинних документів до податкового органу не подавалась.

В свою чергу державною податковою інспекцією у м. Херсоні встановлено, що згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб у період з 19.04.2007 року по 08.09.2008 року ОСОБА_2 була директором приватного підприємства «Трасвей-Л», яке надавало ФОП ОСОБА_2 послуги з транспортування.

Зважаючи на зазначене, ДПІ у м. Херсоні дійшла вірного висновку стосовно того, що відсутні будь-які підстави затримки в отриманні необхідних первинних документів (податкових накладних, товарно-транспортних накладних у той період, в який вони були виписані.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості стосовно отримання зазначених документів не у той період, в який вони були виписані.

Таким чином, витрати на оплату транспортних послуг, здійснених у 2007 році не можуть бути віднесені до складу валових витрат у 2008 році.

Аналогічними є правила віднесення сум коштів до податкового кредиту.

Так, правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 7 вказаного Закону.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) … та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 ст. 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій в межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

1) або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

2) або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Датою виникнення податкових зобовязань з поставки товарів (робіт, послуг) відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону є дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: - дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів, що підлягають поставці…; - дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Таким чином, податкова накладна має бути отримана покупцем у звітному періоді, на який припадає дата виникнення податкових зобовязань продавця.

В даному випадку дати виконання робіт транспортних послуг співпадає з датою виписування податкових накладних.

Після отримання податкових накладних у 2007 році у позивача виникло право віднести витрати по транспортним послугам до складу податкового кредиту звітного періоду, на який припадає здійснення вказаних операцій.

Законом України «Про податок на додану вартість»передбачено, що у разі відмови з боку постачальника товарів (послуг) надати податкову накладну або при порушенні ним порядку її заповнення отримувач таких товарів (послуг) має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум цього податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку внаслідок придбання таких товарів (послуг) (підпункт 7.2.6 пункту 7.2. статті 7 Закону). Таке звернення дає право отримувачу товарів (послуг) на включення сплачених постачальнику сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

Таким чином, вказана норма Закону передбачає можливість віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту саме за звітний податковий період за відсутності податкових накладних, як виняток зазначеного вище порядку.

В матеріалах справи наявні податкові накладні, датовані 2007 року, отримані позивачем на виконання договору про надання транспортних послуг.

Як вже зазначалось вище, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості стосовно отримання податкових накладних не у той період, в який вони були виписані.

Оскільки ФОП ОСОБА_2 отримала податкові накладні у момент виникнення податкових зобовязань продавця, тому у позивача виникло право на податковий кредит саме у момент отримання податкових накладних, тобто у 2007 року.

Законом не передбачено можливості для платника приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на отримання податкового кредиту після настання дати виникнення права на податковий кредит.

Так, якщо на дату виникнення права на податковий кредит (в тому числі і в частині окремих сум податку), платник таким правом не скористався, вважається, що ним прийнято рішення не формувати податковий кредит з використанням зазначених сум податку.

Зважаючи на зазначене, позивачкою неправомірно були віднесені суми коштів, витрачені на оплату транспортних послуг у 2007 році до валових витрат та податкового кредиту у 2008 році.

Що стосується віднесення позивачкою до складу валових витрат за надання малярно-штукатурних робіт, слід зазначити наступне:

Зі змісту п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»вбачається, що до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати здійснювані як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Зважаючи на те, що актом виконаних робіт засвідчується факт виконання зобовязань, передбачених договором, він повинен містити вимоги, які ставляться до первинних документів, наведені у ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Так, в акті виконаних робіт зазначається зміст і обсяг господарської операції, тобто повинна бути зазначена інформація про виконувану роботу, її вид, обсяг, місце й дата виконання, наявність чи відсутність претензій щодо виконаних робіт тощо.

Дотримання наведених вимог дає можливість підтвердити виконання договору.

В даному випадку у наданих позивачкою актах виконаних робіт відсутні зазначені відомості, а вказано лише вид роботи, у звязку з чим відсутня можливість підтвердити повязаність зазначених робіт із господарською діяльністю ФОП ОСОБА_2

Крім того, в укладених ФОП ОСОБА_2 договорах про надання послуг також відсутня будь-яка інформація стосовно виконуваних робіт, тому відсутні будь-які підстави для віднесення зазначених витрат до складу валових.

Згідно п. 14.3 Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю оподаткування доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності податковими органами здійснюється на підставі: податкових декларацій за звітний податковий період, які надаються наростаючим підсумком з початку року (за квартал, півріччя, три квартали, рік); матеріалів перевірок діяльності таких осіб, проведених податковими органами.

Крім того, зазначеною Інструкцією, зокрема п. 14.1.2 передбачено, що податок обчислюється податковими органами за місцем реєстрації фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності у податкових органах на підставі податкових декларацій, поданих такими фізичними особами за відповідний звітний податковий період, використовуючи при цьому інші відомості про їх доходи, отриманими відповідно до законодавства.

Таким чином, державною податковою інспекцією у м. Херсоні було правомірно визначено суму податку з доходів фізичних осіб за 2 квартали 2009 року.

В акті перевірки державною податковою інспекцією зазначено, що позивачка неправомірно віднесла до складу валових витрат та податкового кредиту суми компенсації за електроенергію.

Податковим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснює діяльність офісному приміщенні, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул.. 9 Січня, 15, що підтверджується укладеними договорами оренди, однак податкові накладні та акти виконаних робіт за компенсацію електроенергії виписані ВАТ ТРК «Вікторія»на адресу: вул. 295 Стрілкової дивізії, 4.

В свою чергу відсутні будь-які документи, які б свідчили про здійснення позивачкою підприємницької діяльності за адресою: вул. 295 Стрілкової дивізії, 4.

Як вже зазначалось, віднесення витрат до валових здійснюється за умови здійснення зазначених витрат у звязку з власною господарською діяльністю.

В даному випадку відсутній зв'язок понесених витрат з їх використанням у господарській діяльності.

Зважаючи на зазначене, податковою службою правомірно виключено зазначені витрати зі складу валових.

У звязку з викладеним колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про правомірність прийнятих державною податковою інспекцією у м. Херсоні податкових повідомлень-рішень № /0 від 14.12.2009 року та № /0 від 14.12.2009 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Херсоні задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 липня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1