Справа № 826/23498/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 вересня 2016 року № 826/23498/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними дій, скасування вимоги про сплату боргу,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить визнати дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо відмови у зарахуванні Товариству з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» надмірно сплачених сум податку на прибуток у розмірі 188693,20 грн. в рахунок оплати суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 81379,38 грн. протиправними; скасувати надіслану Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві Податкову вимогу №673-25 від 04 лютого 2015 року про нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» суми податкового боргу у розмірі 81379,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом не виконано Постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 08 квітня 2015 року у справі №826/19377/14, яка набрала законної сили 14 травня 2015 року, в частині повторного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» від 27.02.2014 року за № 34, від 19.06.2014 року за №66 та від 04.08.2014 року за № 79 з урахуванням висновків суду. Внаслідок чого переплату, яка обліковується за позивачем, з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість вперше коштів у сумі 48994,00 грн., а вдруге та третє - 74223,00 грн. не зараховано та за ним обліковується сума податкового боргу з податку на додану вартість. В подальшому, Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято Податкову вимогу №673-25 від 04 лютого 2015 року, яка оскаржується позивачем.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 20.01.2016 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, надав до суду письмові заперечення на позов.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, .

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2014 року, 19 червня 2014 року та 04 серпня 2014 року Позивач звернувся до Відповідача з Заявами №№ 34, 66 та 79 відповідно, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.8, 9, 13), щодо зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість вперше коштів у сумі 48994,00 грн., а вдруге та втретє - 74223,00 грн.

Листами Відповідача «Про надання інформації» від 17 березня 2014 року, від 04 серпня 2014 року та від 13 серпня 2014 року №№13457/10/26-55-20-04-10, 35902/10/26-55-20-04-10 та 37563/10/26-55-20-04-10, відповідно, копії яких також наявні в матеріалах справи (а.с.21,22,25), позивача повідомлено щодо неможливості задоволення його Заяв у зв'язку тим, що за даними облікової картки платника податку переплата з податку на прибуток виникла у нього внаслідок раніше нарахованих податкових зобов'язань за Податковою декларацією з податку на прибуток за 11 місяців 2008 року, а заяв про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів від Позивача протягом 1095 днів не надходило.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року, у справі №826/19377/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» задоволено частково; визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, що полягають у розгляді заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» від 27.02.2014 року за № 34, від 19.06.2014 року за № 66 та від 04.08.2014 року за № 79 з підстав, що викладених у листах №13457/10/26-55-20-04-10 від 17.03.2014 року, № 35902/10/26-55-20-04-10 від 04.08.2014 року та за №37563/10/26-55-20-04-10 від 13.08.2014 року, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень за результатами їхнього розгляду; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві повторно розглянути заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» від 27.02.2014 року за № 34, від 19.06.2014 року за № 66 та від 04.08.2014 року за № 79 з урахуванням висновків суду; в іншій частині позову відмовлено.

Крім того, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 червня 2015 року у даній справі (К/800/24576/15) відмовлено Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві у відкритті касаційного провадження на Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 08 квітня 2015 року та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року.

У той же час, позивач звернувся до відповідача із Заявами від 10 квітня 2015 року №36 та від 02 червня 2015 року №57, в яких просив повторно розглянути його звернення щодо зарахування переплати з "Податку на прибуток" (код бюджетної класифікації 11021000) в сумі 188693,20 грн. в оплату "Податок на додану вартість" (код бюджетної класифікації 14010100) з урахуванням висновків, викладених в Постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року у справі №826/19377/14.

Листом відповідача «Про надання інформації» від 06 липня 2015 року №8918/10/26-55-20-02 повідомлено позивача, що ним з урахуванням Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва було повторно розглянуто заяву щодо зарахування переплати з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 188693,20 грн. в рахунок оплати податку на додану вартість. Згідно інтегрованої картки платника з податку на прибуток ТОВ "Ромекс-Бетон" переплата виникла в грудні 2008 року. Протягом 2009-2014 років згідно інтегрованої картки платника ТОВ "Ромекс-Бетон" сплата податку на прибуток не відбувалась, в тому числі надміру сплачені кошти відсутні. Враховуючи всі обставини щодо походження наявних у підприємства облікових сум переплат з податку на прибуток, які мали значення для прийняття рішення за результатами розгляду заяви на момент звернення платника ТОВ "Ромекс-Бетон" до ДПІ у Печерському районі ГУДФС у м. Києві щодо зарахування переплати з податку на прибуток приватних підприємств в оплату податку на додану вартість, переплата по податку на прибуток вже обліковувалась понад 1095 днів, що унеможливлює виконання заяви платника відповідно до Податкового кодексу України.

04 лютого 2015 року відповідачем прийнято Податкову вимогу форми "Ю" №673-25, якою повідомлено позивача, що станом на 03.02.2015 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 81379,38 грн., у тому числі: за основним платежем - 79066,57 грн., пеня - 2312,81 грн.

14 вересня 2015 року відповідачем отримано Заперечення позивача на Податкову вимогу від 11.09.2015 року №87, в яких він просив відповідача відкликати Податкову вимогу форми "Ю" від 04 лютого 2015 року №673-25 з вимогою негайної сплати суми податкового боргу у розмірі 81379,38 грн. та провести зарахування надмірно сплачених сум податку на прибуток при виплаті податку на додану вартість в сумі 74223,00 грн.

Листом відповідача "Про надання інформації" від 30 вересня 2015 року №22383/10/26-55-23-01 повідомлено позивачу, що станом на 30.09.2015 року суму його податкового боргу не погашено та підстави для відкликання Податкової вимоги 11.09.2015 року №87 відсутні з огляду на наступне. Згідно інтегрованої картки платника з податку на прибуток ТОВ "Ромекс-Бетон" переплата виникла в грудні 2008 року. Протягом 2009-2014 років згідно інтегрованої картки платника ТОВ "Ромекс-Бетон" сплата податку на прибуток не відбувалась, в тому числі надміру сплачені кошти відсутні. Враховуючи всі обставини щодо походження наявних у підприємства облікових сум переплат з податку на прибуток, які мали значення для прийняття рішення за результатами розгляду заяви на момент звернення платника ТОВ "Ромекс-Бетон" до ДПІ у Печерському районі ГУДФС у м. Києві щодо зарахування переплати з податку на прибуток приватних підприємств в оплату податку на додану вартість, переплата по податку на прибуток вже обліковувалась понад 1095 днів, що унеможливлює виконання заяви платника відповідно до Податкового кодексу України.

Як зазначено в запереченнях відповідача на адміністративний позов, позивач вперше звернувся до відповідача із заявою щодо зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість 27 лютого 2014 року, у той час, як граничний строк такого звернення відповідно до положень ст. 43 Податкового кодексу України, - 30 грудня 2014 року.

Проте, відповідно до частини п'ятої ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено в Постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року у справі №826/19377/14, з поданням описаних вище заяв від 27.02.2014 року, від 19.06.2014 року та від 04.08.2014 року позивачем були виконані вимоги законодавства щодо ініціювання процедури повернення надміру сплачених коштів по податку на прибуток із визначенням способу повернення таких коштів (на погашення грошових зобов'язань з податку на додану вартість). В свою чергу, представником відповідача на підтвердження обґрунтованості вищезазначених відмов у задоволенні заяв позивача від 27.02.2014 року, 19.06.2014 року та від 04.08.2014 про перерахування переплат надано суду витяг з облікової картки ТОВ «Ромекс-Бетон» з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, за 2008 рік, де станом на 31.12.2008 року у платника податків обраховується сума переплати у розмірі 194 092,20 грн. (у тому числі у сумі 193793 грн., що виникла на підставі декларації від 19.12.2008 року реєстр. №611580). Також, відповідач частково надав на виконання вимог суду витребувані документи, а саме: витяги з облікових карток платника податку на прибуток підприємств за 2012 - 2014 роки і 2015 рік (остання операція за 31.03.2015 року), з яких вбачається, що станом на 31.12.2011 року розмір суми переплати по податку на прибуток у позивача збільшився до 209997,20 грн., станом на 30.06.2013 року і 03.03.2014 року становив 200 900,20 грн., станом на 31.03.2014 року і 31.03.2015 року - 188693,20 грн.; витяг з облікової картки платника авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік, згідно яких суми переплати по платежу у підприємства протягом року коливалися приблизно у розмірі не більше 1020,00 грн., а станом на кінець року становила 3,00 грн. Однак, інших доказів на підтвердження обставин виникнення у позивача суми переплати з податку на прибуток, що обліковувалася протягом 2014 року за даними особової картки платника податку на прибуток ТОВ «Ромекс-Бетон», в тому числі суми переплати у розмірі 15905,00 грн. (як то додаткових письмових пояснень щодо конкретних періодів їх виникнення, підтверджених витягами з облікової картки по податку на прибуток за 2009-2011 роки, податкової звітності з податку на прибуток тощо), відповідач всупереч вимог ст.ст. 69, 71 КАС України суду не надав та не зазначив причини неможливості подання останніх. У зв'язку з цим, суд, з урахуванням наявних матеріалів справи, приходить до висновку про відсутність можливості встановити достеменно періоди формування ТОВ «Ромекс-Бетон» всіх сум переплат з податку на прибуток, що обліковувалися за даними особового рахунку підприємства станом на дні звернення позивача із заявами про перерахування сум надміру сплачених коштів в рахунок іншого податку, а, відтак, встановити обґрунтованість відмови позивачеві у перерахуванні переплати на підставі пропуску позивачем встановленого законом строку (1095 днів) на звернення до контролюючого органу з такими заявами також неможливо. Натомість, позивачем надано суду копії інших документів, а саме: акта № 936-20 від 04.02.2015 року, складеного за результатами звірення в органі доходів і зборів розрахунків платника податку на прибуток ТОВ Ромекс-Бетон» за період з 01.01.2015 року по 04.02.2015 року, де зафіксоване значення позитивного сальдо розрахунків позивача з бюджетом по податку в сумі 188693,20 грн.; фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва ТОВ «Ромекс-Бетон» (баланс і звіт про фінансові результати) за півріччя 2014 року, де відображено проведення позивачем розрахунків з бюджетом за період на загальну суму 77 тис. грн. (код рядку Балансу 1620) по іншим податкам ніж податок на прибуток.

Відповідно до абз. 1 п. 59.1. ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржену позивачем податкову вимогу, оскільки податковий борг з податку на додану вартість, на підставі якої прийнято зазначену вимогу, обліковується за позивачем саме на підставі бездіяльності відповідача щодо невиконання Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2015 року у справі №826/19377/14 в частині повторного розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» від 27.02.2014 року за № 34, від 19.06.2014 року за №66 та від 04.08.2014 року за № 79.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Крім того, згідно з частиною другою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування оскарженої позивачем Податкової вимоги відповідача, а відповідно до п. 1 частини другої ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування, тобто, скасування рішення суб'єкта владних повноважень є наслідком саме визнання його протиправним, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність виходу для повного захисту інтересів позивача за межі позовних вимог та визнання оскарженої позивачем Податкової вимоги відповідача протиправною і її скасування.

Розподіл судових витрат підлягає здійсненню у відповідності до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 11, 69-72, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо відмови у зарахуванні Товариству з обмеженою відповідальністю "Ромекс-Бетон" (код за ) надмірно сплачених сум податку на прибуток у розмірі 188693,20 грн. в рахунок оплати суми податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 81379,38 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати Податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві форми "Ю" від 04 лютого 2015 року №673-25.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромекс-Бетон" (код за ) 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп. суми судового збору, сплаченого Платіжними дорученнями від 12 жовтня 2015 року №680 та від 23 жовтня 2015 року №700.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук