Справа № 2-а-307/10/2111
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2011-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2011 р.Справа № 2-а-307/10/2111

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Ковальчук Т.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Димерлія О.О., Єщенко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області на постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання нарахувати та виплатити недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області подало апеляційну скаргу на постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року, в якому просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2.

Постановою Іванівського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року позов задоволений частково: визнана протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченою ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязано відповідача здійснити дії по нарахуванню та виплаті позивачу недоплаченою соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період часу з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року, з урахуванням виплаченої щомісячної грошової державної допомоги. В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки положення ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не застосовуються до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги той факт, що виплата пенсії потребує фінансування з Державного бюджету України, обсяги якого не можуть визначатися будь-якими іншими законами окрім Закону України про державний бюджет на певний рік. Апелянт вважає, що він діяв у межах своєї компетенції відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22 травня 2008 року.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом 02 вересня 2010 року, в порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, заявивши позовні вимоги в рамках трирічного строку позовної давності. З урахуванням, положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, суд першої інстанції встановив, що порушені права позивача мають бути відновлені за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року, шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивача як дитини війни.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області.

01 вересня 2010 року, позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача, в порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог діючого на той час законодавства, в рамках трирічного строку позовної давності, просив суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2009 року.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання представника відповідача на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, Рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09 липня 2007 р., у 2008 році з 22 травня 2008 р., отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09 липня до 31 грудня 2007 р., за 2008 рік з 22 травня до 31 грудня 2008 р. Відповідно у 2007 році у період із 01 січня до 08 липня 2007 р. та у 2008 році з 01 січня до 21 травня 2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(у редакції від 18.11.2004, чинній у 2009 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни»залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, з 01 січня по 31 грудня 2009 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Апеляційний суд вважає, що п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, відповідно до якої позивачу здійснювалося підвищення в розмірі в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суперечать положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Всупереч рішеннням Конституційного Суду України, не зважаючи на рішення Європейського Суду з захисту прав людини, якими встановлено, що відсутність в державі грошових коштів не є підставою для їх невиплати, відповідач не здійснював в повному обсязі нарахування та виплату надбавки до пенсії позивачу як дитині війни, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність коштів не є підставою для невиконання зобовязань, покладених на відповідача.

Відповідно до положень Рішення Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010, з урахуванням рекомендацій Вищого адміністративного суду України, викладених у листі № 1425/11/13-10 від 13 жовтня 2010 року, звернення особи до 9 вересня 2010 року до місцевого загального суду з позовною заявою в межах строку, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України, яка не була розглянута у звязку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії в період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержавнім норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення,а оскаржена постанова без змін.

Керуючись ст. 100, ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, 1ст. 200, ст. 206, ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області залишити без задоволення.

Постанову Іванівського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: суддя /підпис/ С.Д Домусчі

суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4