Справа № 2а-4904/11/0549
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чапланова О.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2011 року справа №2а-4904/11/0549

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Дяченко С.П.

суддів Сіваченка І.В. , Шишова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області на постанову Торезького міського суду Донецької області від 12 квітня 2011 року у справі №2а-4904/11/0549 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області «про визнання бездіяльності неправомірною і зобовязання провести нарахування»

В С Т А Н О В И Л А :

01.03.2011 року позивач звернувся до суду із цим позовом.

Постановою Торезького міського суду Донецької області від 12 квітня 2011 року у справі №2а-4904/11/0549 позов задоволено повністю, а саме: визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області з невиплати підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії ОСОБА_2 за віком як дитині війни та Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 01.01.2010 року до змін діючого законодавства, з урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно абз.1 частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної постанови відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вказувалось раніше, з позовом до суду позивач звернувся 01.03.2011 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), хоча ставить питання про порушення його прав за час, більший ніж шість місяців.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячно пенсії. Звернення позивача до відповідача із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» з проханням сплатити певну суму грошей за минулий час (виконати вимоги закону тощо) не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Згідно статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом щодо частини своїх вимог. Тому вимоги позивача за період 01.01.2010 року по 31.08.2010 року (тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду) підлягають залишенню без розгляду, а постанова суду першої інстанції в цій частині позовних вимог - скасуванню.

Положення статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до спірних правовідносин взагалі не повинні застосовуватися, в звязку з тим, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. (Пункт розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом N 3108-IV ( 3108-15 ) від 17.11.2005).

Не підлягають застосуванню до спірних правовідносин норми статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-ІV), відповідно до яких нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Так, Законом № 2195-IV визначено основи соціального захисту дітей війни та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки, яка встановлена у вигляді підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 7 Законом № 2195-IV).

Згідно із визначенням, яке міститься у статті 1 Закону № 1058-ІV, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом.

З урахуванням цього, державна соціальна підтримка дітей війни у вигляді підвищення до пенсії, яка за своєю правовою природою є окремим джерелом доходу пенсіонера та бюджетним фінансуванням відрізняється від пенсії, що сплачується за рахунок внесків осіб, застрахованих в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, не може розцінюватись як її складова частина.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до статті 46 Закону № 1058-ІV виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує.

Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цій справі, нарахування підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченого статтею 6 Закону № 2195-IV, відповідачем не здійснювались, підстави для застосування статті 46 Закону № 1058-ІV відсутні.

Оскільки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у березні 2011 року та поважних причин його пропущення у своїй заяві не навів, колегія суддів вважає за необхідне залишити без розгляду вимоги позивача 01.01.2010 року по 31.08.2010 року, тобто за час, який передував шестимісячному терміну до моменту звернення до суду.

Керуючись статтями 183-2, 186, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області задовольнити частково.

Постанову Торезького міського суду Донецької області від 12 квітня 2011 року у справі №2а-4904/11/0549 в частині зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області проведення нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії , як дитині війни , з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Торезі Донецької області «про визнання бездіяльності неправомірною і зобовязання провести нарахування» за період з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: С.П.Дяченко

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_3