Справа № 2-а-5051/11/2170
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2013-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2013 р.Справа № 2-а-5051/11/2170

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2011р., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про захист порушенного конституційного права,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому ставить вимоги до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про захист порушенного права, шляхом заборони примушувати брати участь у діяльності неприбуткової самоврядної організації Пенсійний фонд та скасування вимоги про сплату недоїмки із страхових внесків № Ф-273 від 09.11.2010 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2011 року у задоволенні позивних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається, що рішення у справі прийнято в порушення норм матеріального права, а тому просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що статус фізичної особи-підприємця не є підставою для сплати страхових внесків, а тому вищевказана вимога пенсійного органу є неправомірною та підлягає скасуванню.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем та знаходиться на спрощеній системі оподаткування.

У зв'язку з несплатою страхових внесків в повному обсязі, 09.11.2010 року позивачу виставлено вимогу № Ф-273 про сплату боргу зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в сумі 695, 46 грн.

За результатом встановлених обставин суд першої інстанції дійшов до висновку щодо необґрунтованості позовних вимог, з яким погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Частиною 1 статті 5 вищевказаного закону передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 3 статті 18 даного закону встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

17.07.2010 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до законів України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ".

До введення в дію вищевказаних законів, доплата до мінімального страхового внеску здійснювалася за бажанням фізичної особи-платника спрощеної системи оподаткування. Починаючи з липня 2010 року, даними законами встановлено обов"язкову сплату підприємцями-фізичними особами, які знаходяться на спрощеній системі оподаткування, страхових внесків до Пенсійного фонду в порядку, визначеному вищевказаним законом.

З урахуванням внесених змін, які набрали чинності, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11 цього ж закону, загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 15 вищевказаного закону передбачено, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду та відповідно до ч. 1 ст. 13 цього ж закону, участь застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування може припинитися у разі, якщо особа, яка підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, втратила визначений цим Законом статус застрахованої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона, є страхувальником, а тому є платником страхових внесків та застрахованою особою, оскільки підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню і може втратити статус застрахованої особи, у зв'язку з втратою статусу підприємця, а не у зв'язку з відмовою від участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на вищевикладене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності, який знаходиться на спрощеній системі оподаткування, зобов'язаний сплачувати відповідні страхові внески до пенсійного органу.

Статтею 67 Конституції України зазначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах, зобов'язані сплачувати страхові внески у розмірі, який визначається ними самостійно.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 вищевказаного закону, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону є квартал.

Згідно із ч. 2 ст. 106 даного закону, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Частиною 3 статті 106 вищевказаного закону встановлено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату та страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки.

З огляду на вищенаведене судова колегія приходить до висновку, що оскільки позивач має заборгованість по сплаті страхових внесків - Пенсійним органом правомірно направлено вимогу про сплату боргу.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2011 року- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

головуючий О.В. Яковлєв

судді А.В. Бойко

ОСОБА_2