Справа № 2а-777/10/1231
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецова М.Л.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2011 року справа №2а-777/10/1231

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Василенко Л.А.

суддів Гімона М.М. , Карпушової О.В.

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області на постанову Стахановського міського суду Луганської області від 29 листопада 2010 року у адміністративній справі № 2а-777/10/1231 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Стахановського міського суду Луганської області від 29 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії задоволений: визнана неправомірною бездіяльність відповідача щодо донарахування з 1 березня 2010 року позивачеві підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни"; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком позивачеві з 1 березня 2010 року з урахуванням раніше виплачених сум та виходячи з того розмір мінімальної пенсії за віком складає не менше розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначену законом в місяці, за який нараховується підвищення до пенсії.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій управління просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема вказав, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, отримує щомісячно підвищення до пенсії, як дитина війни в розмірі 49,8 грн..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач віднесений до соціальної групи "Дитина війни" відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що підтверджено датою народження у паспорті (арк. справи 3), відповідною відміткою органу соціального захисту населення у пенсійному посвідченні позивача (арк. справи 4). З листа відповідача від 13.09.2010 року вбачається, що позивачеві відмовлено у виплаті підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, оскільки з 2008 року підвищення до пенсії виплачується у розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншого діючим законодавством не передбачено, з 01.10.2008 р. розмір вищезазначеного підвищення до пенсії є незмінним та складає 49,8 грн. щомісяця (арк. справи 6).

Згідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-ІV від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими була зупинена дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-ІV (далі Закон №2195).

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесені зміни до Закону №2195, а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" не внесено змін та не зупинено дію ст. 6 Закону №2195.

Таким чином, стаття 6 Закону № 2195 з 1 січня 2010 року є діючою в наступній редакції: "дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком".

Оскільки на час розгляду цієї справи судом, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про використання цього поняття тільки для призначення пенсій в межах зазначеного закону та неможливості використання вказаного розміру у розрахунку підвищення до пенсій особам з статусом дитини війни.

Відповідач не заперечує факт того, що позивач у спірний період отримував підвищення до пенсії, як дитина війни, у розмірі меншому, ніж 30 % мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, починаючи з 1 березня 2010 року, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача позивач не отримав підвищення до пенсії у встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розмірі.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на відсутність бюджетного фінансування в обсязі передбаченому Законом України "Про соціальний захист дітей війни" для здійснення соціальних виплат, з огляду на те, що судові рішення ухвалюються в межах норм діючого законодавства в незалежності від причин ненадходження коштів з Державного бюджету України на виплату допомоги, відповідно до вимог частини 2 статті 3 Конституції України, за якою права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. В решті постанова суду першої інстанції не оскаржена.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.1,2, п.1 ч.1 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Стаханові Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Стахановського міського суду Луганської області від 29 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Стаханові Луганської області про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

ОСОБА_3