Справа № 2-а-11012/11
Суддя: Коваленко І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Постанова

Іменем україни

19 вересня 2011 року 08 год. 15 хв. суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Коваленко І.В. розглянувши одноособово в приміщенні Ленінського районного суду міста Миколаєва в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання незаконними дій та стягнення разової грошової допомоги до пятого травня за 2007 2011 роки

в с т а н о в и в:

У липні 2011 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про визнання незаконними дій та стягнення разової грошової допомоги до пятого травня за 2007 2011 роки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є інвалідом війни І групи та відповідно до частини пятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання разової грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Проте, в порушення закону, відповідач здійснив виплату разової грошової допомоги в значно меншому розмірі ніж передбачено наведеним Законом.

Скорочене провадження у справі відкрито ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2011. 08.09.2011 відповідач надав до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити у його задоволенні з посиланням на пропуск позивачем строку звернення до суду та на правомірність проведеної виплати.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Департаменті праці та соціального захисту виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як інвалід війни І групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 094176.

Із змісту позову та заперечень відповідача вбачається, що у 2011 році до пятого травня позивачу було перераховано грошову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до частини пятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до пятого травня інвалідам війни І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»» ( далі Постанова КМУ № 341) встановлено, що виплата у 2011 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", здійснюється ветеранам війни інвалідам І групи у розмірі 1000,00 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що в разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру разової грошової допомоги до пятого травня застосуванню підлягає частина пята статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова КМУ № 341, положення якої істотно звужують обсяг прав позивача, встановлених наведеним Законом.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

За таких обставин, дії відповідача щодо нарахування та виплати у 2011 році щорічної грошової допомоги до пятого травня в розмірі, встановленому Постановою КМУ № 341, є неправомірними.

Стосовно позовних вимог за період з 2007 2010 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку (стаття 100 КАС України).

Судом встановлено, що позов поданий до суду 27.07.2011 та містить вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги починаючи з 2007 року.

На підставі статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також з посиланням на висвітлення останнім часом у засобах масової інформації подій про неконституційність положень законодавчих актів, що порушують права громадян на отримання разової грошової допомоги та інших соціальних виплат, та підтвердження порушення своїх прав після звернення до юридичної компанії, позивач просить визнати поважною причиною пропуск строку звернення до суду з позовом за період з 2007 року по 2010 рік та поновити цій строк.

Однак, із зазначеними доводами позивача суд не погоджується, оскільки строк звернення до суду з даним позовом врегульовано частиною другою статті 99 КАС України, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 07.07.2010 р. N 2453-VI. Щодо статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» то посилання позивача на дану норму є помилковим, оскільки спірні відносини не регулюються цим Законом.

Також, суд не приймає до уваги і інші доводи позивача, оскільки зміни в законодавстві що стосуються прав та обовязків необмеженого кола субєктів підлягають обовязковому оприлюдненню в установленому законодавством порядку, а юридична необізнаність не є підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Отже, позовні вимоги за період з 2007 року по 2010 рік заявлено з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 400,00 грн., які сплачені на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія», суд не вбачає підстав для їх компенсації з бюджету виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Частиною першою статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», відповідно до статей 84 - 88 і пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 90-95 і п. 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Згідно із цією постановою, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави встановлений граничний розмір, а саме, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Отже, позивач повинен навести чіткий розрахунок понесених витрат на правову допомогу відповідно до вимог вказаної постанови, що останнім зроблено не було, також не додано оригіналу квитанції, що підтверджує оплату правової допомоги. Одночасно суд звертає увагу на те, що розгляд справи здійснювався у порядку скороченого провадження без виклику сторін та їх представників.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дій та зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до пятого травня відповідно до вимог частини пятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніш виплаченої суми.

Керуючись положеннями статей 19, 22, 46 Конституції України, частиною пятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та статтями 183-2, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог за період з 2007 року по 2010 рік відмовити.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1, як інваліду війни І групи, щорічної разової грошової допомоги до пятого травня за 2011 рік у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2011 № 341 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2011 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»».

Зобовязати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, інваліду війни І групи, щорічної разової грошової допомоги до пятого травня за 2011 рік у розмірі, передбаченому частиною пятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніш виплаченої суми.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова згідно із статтею 256 КАС України підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя І.В.Коваленко