Справа № 221/2432/16-а
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 221/2432/16-а
Провадження № 2-а/223/17/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області, діючий як місцевий адміністративний суд в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., за участюпредставника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 16.05.2016 року звернулась з адміністративним позовом до Волноваського районного суду Донецької області, просила визнати дії неправомірними та зобов'язати УПФУ в Волноваському районі, Донецької області вчинити певні дії. Ухвалою від 23 травня 2016 року адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 передано на розгляд до Вугледарського міського суду Донецької області.

Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває на обліку в УПФУ в Волноваському районі Донецької області та з 15.04.2011 їй була призначена пенсія за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До теперішнього часу працює на посаді судді Волноваського районного суду Донецької області.

З 01 квітня 2015 року відповідачем була припинена виплата позивачці призначеної пенсії, у зв'язку з чим, 12.05.2016 року остання звернулась до УПФУ у Волноваському районі Донецької області з заявою про відновлення їй виплати пенсії з 01.06.2015 року, так як саме з цієї дати посада, на якій позивачка працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені цим законом підстави для невиплати позивачці пенсії за віком. Однак, на теперішній час відповіді так і не отримала.

Позивачка вважає, що дії відповідача порушують її конституційні права на пенсійне забезпечення, та просить суд визнати дії відповідача незаконними, щодо не відновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2016 року, зобов'язати відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року, стягнути з відповідача пенсію за період з 01.06.2015 року по день винесення рішення судом та стягнути з державного бюджету судовий збір.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. До початку судового розгляду надала суду заяву, якою просила уточнити вимоги позову та просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо не відновлення виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року, зобов'язати його провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року та з 08.06.2016 року, стягнути з державного бюджету суму судового збору.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, якою просив суд справу розглянути без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач, інтереси якого в судовому засіданні за довіреністю представляє ОСОБА_1, позовні вимоги не визнав посилаючись на раніше надане суду клопотання та відсутність підстав у поновленні виплати позивачці пенсії, просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до письмових заперечень відповідач посилається на положення ч. 5 ст. 99 КАС України, ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та стверджує, що до даних правовідносин має застосовуватись місячний строк звернення до адміністративного суду передбачений ч. 5 ст. 99 КАС України, а тому адміністративний позов подано до суду з порушенням строків і він має бути залишений без розгляду. Окрім цього, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи позивачки на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому стверджує, що відсутні підстави для нарахування та виплати пенсії позивачці.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Позивачка звернулась до відповідача з заявою від 12.05.2016 року про поновлення їй виплати пенсії за віком з 01.06.2015 року (а.с. 8).

Відповідно до листа УПФУ у Волноваському районі Донецької області №8685/02 від 10.06.2016 року, позивачці повідомлено, що вона з 29.05.1998 року по 14.04.2011 року отримувала пенсію по інвалідності та з 15.04.2011 року їй була призначена пенсія за віком на загальних умовах, однак вона на даний час не виплачується у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (а.с. 49).

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії №2413 від 04.08.2016 року, виданої УПФУ у Волноваському районі Донецької області, ОСОБА_2 у період з квітня 2015 року по серпень 2016 року розмір призначеної пенсії, розмір нарахованої пенсі, розмір фактично сплаченої пенсії становлять нуль гривень (а.с. 54).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи ( крім інвалідів 1 та 2 груп інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветерані війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії або щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів» та ін. Вказаний Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не був прийнятий, у зв'язку з чим, з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії або щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Відповідно до висновку Верховного Суду України викладеного в постанові від 24.05.2016 року з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначають, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій та статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вище викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки виходячи з положень абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року, яка чинна з 01.06.2015 року), п. 5 розділу ІІІ «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, спираючись на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 24.05.2016 року, особи, яким пенсія (довічне грошове утримання) призначають, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій та статус суддів», з 01 червня 2015 року втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому дії відповідача щодо не виплати призначеної позивачці пенсії за віком з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року слід визнати протиправними та зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області провести нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 у період з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року.

Відповідач у своїх запереченнях на адміністративний позов посилається на ч. 5 ст. 99 КАС України, ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та стверджує, що до даних правовідносин має застосовуватись місячний строк звернення до адміністративного суду передбачений ч. 5 ст. 99 КАС України, а тому адміністративний позов подано до суду з порушенням строків і він має бути залишений без розгляду. Однак, суд не може погодитись з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З правової позиції Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10 грудня 2013 року по справі № 21-329а13, вбачається, що відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за минулий час без обмежень будь-яким строком, виплачується лише ті суми пенсії, які були нараховані, але не виплачені з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII вбачається, що у період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року призупинено виплату пенсій або довічного грошового утримання, а не їх нарахування, а тому в даному випадку дії відповідача, щодо не нарахування та несплати ОСОБА_2 пенсії за віком у період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року є неправомірними.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин має застосовуватись положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо безстроковості вимоги позивачки, а тому строки звернення до суду з адміністративним позов пропущені не були.

Окрім цього, ОСОБА_2 звернулась з заявою до УПФУ у Волноваському районі Донецької області про виплату їй раніше призначеної пенсії за віком 12.05.2016 року, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року їй, як працюючій судді, була припинена виплата призначеної пенсії на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, а до суду з адміністративним позовом 16.05.2016 року, тому суд приходить до висновку, що позивачкою не були порушені строки звернення до суду.

В уточнених вимогах до позовної заяви ОСОБА_2, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо не відновлення її виплати пенсії за віком з 08.06.2016 року та зобов'язати його провести нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з 08.06.2016 року. Однак, з даними вимогами позивачка не зверталась безпосередньо до відповідача, а останній відповідно не виніс з даного питання жодного рішення про поновлення чи відмову у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком, тому в даному випадку до початку розгляду адміністративного позову в судовому порядку між сторонами не виникло спору, щодо нарахування та відновлення виплати ОСОБА_2 пенсії за віком з 08.06.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, відповідно до положення ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється виключно на спірні правовідносини, а тому суд приходить до висновку про передчасність звернення до суду ОСОБА_2 з вимогами до відповідача про визнання неправомірною не відновлення ним виплати пенсії за віком з 08.06.2016 року та зобов'язання провести виплату і нарахування зазначеної пенсії з 08.06.2016 року, оскільки між сторонами не виникло публічно-правового спору, такої ж позиції притримується Вищий адміністративний суд України у постановах від 11.09.2014 року №К/800/7042/13 та від 17.12.2015 року №К/800/27931/15. Тому, суд в цій частині вимог адміністративного позову вважає за необхідне відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, с. ст. 19, 21, 46, 64, 68, 150 Конституції України, ст. ст. 46, 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, суд-

Постановив:

Позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області щодо не відновлення виплат ОСОБА_2 пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку і подана в апеляційну інстанцію через Вугледарський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення, а в зв'язку з застосуванням судом ч. 3 ст. 160 КАС України - оголошення лише вступної та резолютивної частини постанови, вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.