Справа № 804/2187/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2016-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 р. Справа № 804/2187/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т.А
представника позивача представника відповідача Денисенко Т. М. Кекуатової Н. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем для митного оформлення товару була визначена митна вартість за основним методом - за ціною договору, на підтвердження чого надано митну декларацію з усіма необхідними документами, проте відповідачем безпідставно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та надано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, зазначивши, що у зв'язку з не підтвердженням позивачем заявлених відомостей про митну вартість товарів, відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. При цьому посадовою особою відповідача було прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до якого митну вартість скориговано із застосуванням другорядного методу, відмовлено позивачу в митному оформленні та надано картку відмови. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін, розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
10 лютого 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» та компанією Surplex GmbH було укладено контракт №7-16, згідно умов якого продавець зобов'язується продати покупцеві, а покупець зобов'язується придбати у продавця та оплатити на умовах, викладених у контракті, промислове обладнання, що перебувало у вжитку (далі - товар), у кількості, асортименті та за цінами, вказаними у специфікаціях до даного контракту, що є його невід'ємними частинами. Ціна товару встановлена у євро та вказана у специфікаціях до даного контракту. Загальна вартість контракту складається з вартості специфікацій до даного контракту.
Відповідно до пункту 4.4 контракту загальна його вартість складає 8 500 євро. Пунктом 5.1 контракту передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах, вказаних у специфікаціях на кожну партію товару (у відповідності до правил ІНКОТЕРМ року).
Згідно специфікації № 1 до контракту № 7-16 від 10.02.2016 року сторонами було погоджено товар, його кількість та вартість: вертикальний токарний верстатний центр для обробки марки SCHUSTER, що перебував у вжитку, у кількості однієї одиниці, ціною 8 050 євро. Умови поставки - FCA Hilpoltstein.
24 лютого 2016 року позивачем було оплачено рахунок INVOCE № V826-095 на суму 8 050 євро, виставлений компанією Surplex GmbH, що підтверджено платіжним дорученням № 4 від 24.02.2016 pоку, після чого товар було упаковано та направлено продавцем на адресу покупця автомобільним транспортом.
09 березня 2016 року з метою митного оформлення товару ТОВ «Дніпропромліт» звернулось до Дніпропетровської митниці шляхом подання митної декларації форми МД-2 № 110100001/2016/205251.
Повідомленням №254696 митним органом було витребувано у декларанта заявлені у графі 44 митної декларації документи, посилаючись на те, що сума транспортних витрат нижча, порівняно з мінімальними витратами на кілограм товару по аналогічній країні відправлення, виду транспорту та умовах поставки при попередніх митних оформленнях. Вказані документи були надані позивачем у повному обсязі.
09 березня 2016 року повідомленням № 254705 ТОВ «Дніпропромліт» було викликано на ЗМК «Дніпропетровськ-Лівобережний» для здійснення митного огляду.
Також повідомленням № 255110 від 09.03.2016 року ТОВ «Дніпропромліт» було зобов'язано надати технічні документи виробника, а саме: товар від виробника (в разі наявності паспортів на іноземній мові з перекладом та оригіналом), техніко-технологічну документацію щодо принципу дії та функціонального призначення верстатів від виробника, техніко-технологічну документацію щодо деталізованого технологічного процесу роботи та технологічних можливостей верстатів від виробника, експортну митну декларацію країни відправлення, а також креслення, схематичне зображення з деталізацією усіх основних вузлів, агрегатів, обладнання верстату. Крім того, декларанта зобов'язано надати характеристику товару по зазначеним у повідомленні критеріям та повідомити про наявність в комплекті поставки іншого допоміжного обладнання.
На виконання вказаних повідомлень позивачем було надано усі оригінали документів, зазначених у графі 44 митної декларації № 110100001/2016/205251 від 09.03.2016 pоку, а також загальний опис вертикального токарного верстатного центру для обробки марки SCHUSTER з кресленнями, експортну митну декларацію країни відправлення, а також лист компанії Surplex GmbH з перекладом, що містив технічні характеристики придбаного ТОВ «Дніпропромліт» товару.
Вказані рішення митного органу декларантом оскаржені не були.
12 березня 2016 року з метою митного оформлення товару, придбаного згідно контракту № 7-16 від 10.02.2016 року, ТОВ «Дніпропромліт» до Дніпропетровської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 № 110100001/2016/205614. Цього ж дня повідомленням № 255619 декларанта було зобов'язано надати оригінали документів, зазначених у митній декларації, або засвідчених у встановленому порядку їх копій. Вказана вимога була виконана ТОВ «Дніпропромліт».
14 березня 2016 року з метою митного оформлення товару, придбаного згідно контракту № 7-16 від 10.02.2016 року, ТОВ «Дніпропромліт» до Дніпропетровської митниці було подано митну декларацію форми МД-2 № 110100001/2016/205648, за результатами розгляду якої митним органом було сформовано та направлено ТОВ «Дніпропромліт» повідомлення №2560025 від 15.03.2016 року, в якому митний орган зазначив, що загальна сума товару (8500 євро), зазначена у пункті 4.4 контракту № 7-16 від 10.02.2016 року, не відповідає сумі, яка була фактично сплачена підприємством (8 050 євро), що унеможливлює ідентифікацію сплаченої суми з оцінюваним товаром. Також пунктом 2.1.3 договору про надання транспортних послуг від 11.02.2016 року № 6910-01 передбачено, що замовник здійснює навантаження. Враховуючи вказае, митний орган зазначив, що до заявленої у митній декларації ціни товару не включено витрати на навантаження товару.
Також у повідомленні № 2560025 від 15.03.2016 року відповідач вказав, що до митного оформлення декларантом було надано два висновки експерта Дніпропетровської ТПП від 09.03.2016 року № ГО-1127, що місять різні відомості про якісні характеристики товару, які впливають на його вартість. На думку відповідача вказані висновки ґрунтуються на технічній документації, документах митного оформлення (зовнішньоекономічний контракт, інвойс, CMR), які не містять відомостей про зазначений у висновку знос та його відсоток. Крім того, повідомлення № 2560025 від 15.03.2016 року містило зауваження щодо недодержання декларантом форми офіційного перекладу наданих при митному оформленні документів, а саме: відсутності на них напису «Перекладено вірно» та проставлення особистого підпису особою, яка здійснила переклад та печатки підприємства, співробітник якого зробив переклад.
Враховуючи вищевказані зауваження, в рамках проведення консультації, повідомленням № 2560025 від 15.03.2016 року ТОВ «Дніпропромліт» було зобов'язано надати: виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом № 124 від 16.03.2016 року позивач повідомив Дніпропетровську митницю про відсутність можливості надати інші додаткові документи.
16 березня 2016 року митний орган прийняв рішення № 110100001/2016/200013/1 про коригування митної вартості (повідомлення № 256277) із застосуванням методу 2-б. Також 16 березня 2016 року Дніпропетровською митницею сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації №110100001/2016/205648 зв'язку з виявленням невідповідності відомостей у документах митного оформлення, відсутності документального їх обґрунтування, відсутності підтвердження заявленої складової митної вартості.
З урахуванням вказаних рішень, на підставі пункту 2 частини 3 статті 52 Митного кодексу України позивач 16.03.2016 року подав до Дніпропетровської митниці митну декларацію № 110100001/2016/205983 із зазначенням вартості імпортованого товару у розмірі 884 232,90 грн., що за курсом валюти (євро) на день прийняття рішення про коригування митної вартості товару становить 29 605, 67 євро, 19 470 англійських фунтів, після чого товар, придбаний ТОВ «Дніпропромліт» у компанії Surplex GmbH згідно контракту № 7-16, було випущено у вільний в порядку, передбаченому Митним кодексом України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Згідно частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
В силу приписів частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.
У відповідності до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В силу статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Викладене свідчить, що нормами Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
В частині 3 статті 53 Митного кодексу України закріплено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
При чому частиною 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Нормами статті 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Однак відповідач зобов'язав декларанта надати (за наявності) додаткові документи. У своїх запереченнях на адміністративний позов відповідач посилається на неможливість ідентифікації сплаченої позивачем згідно платіжного доручення від 14.02.2016 року № 4 суми у розмірі 8 050 євро із загальною сумою контракту від 10.02.2016 року № 7-16 від 10.02.2016 року, що становить 8 500 євро.
Судом встановлено, що згідно пунктів 3.3 та 4.4 контракту № 7-16 від 10.02.2016 року загальна вартість становить 8 500 євро та складається із загальної суми специфікацій до даного контракту. Тобто, пунктом 4.4 контракту передбачено не вартість одного товару, що є предметом купівлі-продажу, а саме загальна вартість товару/товарів, на яку може бути здійснено купівлю-продаж одного або декількох товарів згідно даного контракту, кількість, асортимент та ціна якого/яких має бути визначена у специфікації/специфікаціях до даного контракту, що й було здійснено сторонами контракту у специфікації № 1 від 10.02.2016 року до нього.
Зокрема, пунктом 5.1 контракту № 7-16 від 10.02.2016 року передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах, вказаних у специфікаціях на кожну партію товару (у відповідності до правил ІНКОТЕРМ року).
Згідно специфікації № 1 до контракту № 7-16 від 10.02.2016 року сторонами було погоджено, зокрема, ціну товару у розмірі 8 050 євро. При цьому, декларантом були надані й інші документи, що підтверджують вартість імпортованого ним товару у розмірі 8 050 євро, а саме: роздруківку сайту інтернет-аукціону, на якому ТОВ «Дніпропромліт» було безпосередньо придбано імпортований товар, лист-пропозиція компанії Surplex GmbH, що був отриманий підприємством 02.02.2016 pоку, рахунок (INVOCE) № V826-095, а також відповідь на повідомлення № 21 від 15.03.2016 року. Отже задекларована ТОВ «Дніпропромліт» вартість товару у сумі 8 050 євро підтверджена належним чином складеними документами як зі сторони продавця, так і зі сторони покупця.
Суд відхиляє доводи митного органу щодо ненадання позивачем банківського платіжного документу на підтвердження здійснення 50 % передплати в сумі рахунку від 25.02.2016 року № 25/02/03 та на наявність підстав вважати, що до заявленої ціни товару не включено витрати на навантаження товару.
Так, разом з митною декларацією позивачем було надано договір № 2912-03 від 01.03.2012 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладений між ТОВ «Юніс-Теп» (експедитор) та ФОП Кухарук Ю.А. (перевізник), а також договір № 6910-01 від 11.02.2016 року про надання транспортно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів автомобільним транспортом, що були укладені між ПП «Юніс-Теп» (експедитор) та ТОВ «Дніпропромліт» (замовник).
За пунктами 1.1 та 1.2 договору № 6910-01 від 11.02.2016 pоку експедитор зобов'язується від свого імені за дорученням замовника та за його рахунок здійснити в інтересах замовника комплекс дій, що пов'язані з організацією вантажних автоперевезень замовника, для чого він за дорученням замовника та від власного імені самостійно укладає угоди та здійснює взаєморозрахунки з перевізниками та іншими третіми особами, що забезпечують здійснення перевезень згідно заявки замовника.
Водночас, за пунктом 2.1.2 договору № 2912-03 від 01.03.2012 року обов'язком експедитора є здійснення навантаження/розвантаження транспортних засобів, поданих перевізником, власними силами, виключно вантажем та у кількості, що обумовлені заявкою.
Тобто, витрати за навантаження/розвантаження товару має нести експедитор, після чого вони підлягають відшкодуванню замовником.
Також, за позанормований простой автомобіля ПП «Юніс-Теп» на адресу ТОВ «Дніпропромліт» було виставлено рахунок № 25/02/03 від 16.03.2016 року, яким донараховано 18 000 грн. Враховуючи вказане донарахування, згідно платіжного доручення № 1022 від 22.03.2016 року позивачем було сплачено решту суми, яка підлягала сплаті згідно рахунків № 25/02/03 від 25.02.2016 року, № 25/02/03 від 16.03.2016 року у розмірі 74 677 грн.
Тобто, загальна сума, що була сплачена ТОВ «Дніпропромліт» згідно платіжних доручень № 699 від 26.02.2016 року та № 1022 від 22.03.2016 року, становить 130 677 грн., що дорівнює загальній сумі виставлених ПП «Юніс-Теп» рахунків № 25/02/03 від 25.02.2016 року, №25/02/03 від 16.03.2016 року.
Таким чином, за нормами підпункту 6 пункту 10 статті 58 Митного кодексу України вказана сума мала бути включена ТОВ «Дніпропромліт» до складу вартості товару при здійсненні розмитнення товару згідно митної декларації № 110100001/2016/205648 від 14.03.2016 року.
Згідно графи 12 вказаної декларації «Відомості про вартість» декларована вартість товару становить 291 804,13 грн., що включає безпосередньо вартість придбаного ТОВ «Дніпропромліт» товару у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом на день подачі митної декларації (8 050 евро х 28, 85613700 грн.) та вартості вищевказаних витрат, понесених підприємством у зв'язку з оплатою послуг ПП «Юніс-Теп» за доставку вантажу до митного кордону з Україною (59 512,23 грн.).
Отже, позивачем було дотримано вимоги законодавства щодо визначення митної вартості товару при поданні до Дніпропетровської митниці митної декларації, що підтверджується відповідними документами, наданими декларантом митному органу.
Що стосується посилання митного органу на надання ТОВ «Дніпропромліт» двох висновків експерта Дніпропетровської ТПП від 09.03.2016 року № ГО-1127, що місять різні відомості про якісні характеристики товару, які впливають на його вартість, суд зазначає, що таке твердження митного органу не відповідає дійсності, оскільки вказані висновки містять не різні відомості, а різну кількість відомостей, тобто не суперечать один одному, а один з них містить більш інформації, ніж інший. Зокрема, у першому висновку, що був наданий митному органу 09.03.2016 року, відсутні відомості про фактичний знос товару.
Як пояснив представник позивача, на усну вимогу службової особи митного органу, з метою підтвердження митної вартості, вказаний висновок було доопрацьовано шляхом включення до нього фрази «фактичний знос становить 50%», оскільки ТОВ «Дніпропромліт» було придбано станок, який на час придбання перебував у використанні 11 років, що вбачається із загального його опису. Водночас, відомості щодо вказаного зносу містяться у листі-пропозиції компанії Surplex GmbH, отриманому ТОВ «Дніпропрмліт» 02.02.2016 pоку, що був наданий митному органу.
Отже у даному випадку мало місце уточнення шляхом доповнення даних, зазначених у висновку експерта.
Що стосується недодержання ТОВ «Дніпропромліт» при проведенні митного оформлення товару Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформленні товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого НМФУ від 30.05.2012 року № 631, суд зазначає, що нормами статті 254 Митного кодексу України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Надані ТОВ «Дніпропромліт» переклади документів були виконані російською мовою, яка є доступною та зрозумілою як для позивача, так і для відповідача. Недодержання позивачем при митному оформленні вимог щодо оформлення перекладу наданих документів, враховуючи, що їх зміст є доступним та повністю підтверджує вартість товару, не може бути єдиною підставою для відмови у митному оформленні товару.
Суд звертає увагу, що з оскаржуваного рішення вбачається неможливість застосування митним органом положень пункту 1 частини 1 статті 57, статті 58 Митного кодексу України, а саме визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, через ненадання декларантом усіх документів, необхідних для підтвердження заявленої складової митної вартості. Неможливо також в даному випадку застосування норми п.п. «а» п. 2, яким передбачено один з другорядних методів визначення митної вартості товару, а саме - за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки згідно наявної у митного органу на час здійснення митної операції інформації відсутні відомості щодо митних оформлень товарів, ідентичних заявленому, за ціною угоди у розумінні статті 59 Митного кодексу України. З огляду на це митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості, передбаченого п.п. «б» п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, а саме: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
З такою позицією митного органу суд не погоджується, оскільки вказаний верстат не може вважаться аналогічним товаром у розумінні статті 60 Митного кодексу України, з тих підстав, що він має відмінні виробничі характеристики, ніж імпортований позивачем верстат, та має додаткові функції - сверління та фрезерування, що в свою чергу, підвищує його вартість. Зі змісту спірного рішення не зрозуміло, чи призначений вказаний верстат для обробки тих самих або аналогічних товарів, які підлягають обробці із застосуванням верстату, що імпортовано ТОВ «Дніпропромліт».
Також, з наданих митним органом документів не вбачається ступінь зносу вказаного верстату, що є одною з найважливіших характеристик при визначенні вартості товару. Крім того, митним органом не враховано те, що вказаний верстат було ввезено з Великобританії, в той час як спірний верстат було імпортовано позивачем із Німеччини, що також має бути враховано при визначенні ціни товару, у зв'язку з тим, що до митної вартості має бути включена ціна на транспортування товару до території України, яка має бути більшою у першому випадку, враховуючи віддаленість Великобританії, порівняно з Німеччиною.
За викладених обставин суд приходить до висновку, що підприємство позивача для митного оформлення і підтвердження митної вартості надало достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості, оскільки надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, та дозволяють провести обчислення митної вартості.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішень - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 16.03.2016 р. №110100001/2016/200013/1.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з рішення Дніпропетровської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропромліт» судові витрати у розмірі 1378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 11 липня 2016 року.

Суддя В.В. Степаненко