Справа № 2-а-8255/10/1570
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2011-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2011 р.Справа № 2-а-8255/10/1570

Категорія: 3.7.2Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Єщенко О.В.

суддів Димерлій О.О.

ОСОБА_1

за участю секретаря Перчик І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Асоль»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Асоль»до територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій від 21 липня 2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року приватне підприємство «Асоль»звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій від 21 липня 2010 року.

На думку позивача, територіальне управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області незаконно застосувало до підприємства фінансові санкції в сумі 1.700,00 грн.

Свої вимоги ПП «Асоль»обґрунтовує тим, що п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 207, від 25 лютого 2009 року, «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні»визначене вичерпний перелік документів, які повинен мати при собі водій під час перевезень вантажів. Зокрема, водій повинен мати фотокопію ліцензії, засвідчену автомобільним перевізником, або ліцензійну картку. Крім того, цією ж Постановою особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, заборонено вимагати у водія документи, не передбачені Переліком.

За твердженням позивача, в порушення зазначених положень, територіальне управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області прийняло рішення про застосування фінансових санкцій за відсутність під час здійснення перевезення ліцензійної картки, наявність якої не передбачена Переліком.

Застосування відповідачем вимог ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»в частині встановлення переліку документів, необхідних для здійснення перевезень, є неправомірним, оскільки зазначений Закон був прийнятий 6 квітня 2001 року, в той час, як Постанова КМУ № 207 25 лютого 2009 року, тобто необхідно застосовувати нормативно-правовий акт, який прийнятий пізніше.

Крім того, відсутність ліцензійної картки на транспортний засіб є наслідком невиконання відповідачем свого обовязку щодо видачі ПП Асоль»ліцензійних карток, які є додатками до ліцензії.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, де зазначив, що під час перевірки транспортного засобу КАМАЗ 5410 д/н 10960ОВ, який належить ПП «Асоль», було встановлено надання позивачем послуг з вантажних перевезень без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме, була відсутня ліцензійна картка на транспортний засіб.

Позивачу були оформлені ліцензійні картки за всіма поданими заявами, в яких містились списки транспортних засобів. Заява про надання ліцензійної картки на а/м КАМАЗ 5410 д/н 10960ОВ до Територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області не надходила.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року у задоволенні адміністративного позову ПП «Асоль»відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ПП «Асоль»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Постанови КМ України № 1567 від 08 листопада 2006 року «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних субєктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

09 червня 2010 року представниками територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Автономній Республіці Крим було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним в ході якої було виявлено порушення ПП «Асоль»вимог ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»- перевезення вантажу транспортним засобом, який не має ліцензійної картки, про що було складено відповідний Акт за № 174606.

Постановою від 21 липня 2010 року про застосування фінансових санкцій до ПП «Асоль»було застосовано фінансові санкції в сумі 1.700,00 грн.

Ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт»визначено перелік документів, для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, які повинні мати водії і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті. Зокрема, водій повинен мати ліцензійну картку.

Як встановлено судом, водій а/м КАМАЗ5410 д/н 10960ОВ під час перевезення вантажу «диоксида титана пігментного марки Crimea Tiox280», вантажовідправник CJSC «Crimea Titan, вантажоодержувач «E.M. CHEMI KASSA-BRIDGE-AL-ROUSSE», не мав належним чином оформленої ліцензійної картки, що є порушенням вимог ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги довід позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 25 лютого 2009 року «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні», яка містить інші вимоги до документів, які повинен мати водій під час перевезення вантажу, оскільки ЗУ «Про автомобільний транспорт»має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ № 207 від 25 лютого 2009 року.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив питання щодо наявності або відсутності вини територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській щодо невидачі ПП «Асоль»ліцензійних карток і дійшов правильного висновку з цього питання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ліцензійна картка, яка додається до ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, оформлюється на підставі відповідної заяви та документів поданих перевізником. Однак позивач відомості щодо а/м КАМАЗ 5410 д/н 10960ОВ до Територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській не подавав.

Крім того, суд не може прийняти до уваги твердження представника апелянта про те, що працівники територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області не мали права на проведення перевірки а/м КАМАЗ 5410 д/н 13983ОВ, оскільки ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт»встановлено право на проведення такої перевірки тільки в місцях завантаження/розвантаження вантажних автомобілів.

Згідно з ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт»державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Не частіше одного разу на квартал здійснюються рейдові перевірки дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавчих і нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки пасажирських перевезень та безпеки дорожнього руху.

У місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів здійснюється контроль за недопущенням надання послуг з перевезення небезпечних вантажів автомобільними перевізниками, які не одержали відповідної ліцензії та ліцензійних карток на транспортні засоби.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті встановлено Постановою КМУ від 8 листопада 2006 р. N 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті», п. 14 якого визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться, зокрема, на окремо визначених ділянках дороги.

В силу п. 17 Порядку рейдова перевірка може проводитись із зупиненням транспортного засобу відповідно до вимог Правил дорожнього руху.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 193, 196, 200, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Асоль»- залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Асоль»до Територіального управління Головної автомобільної інспекції на автомобільному транспорті в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови про застосування фінансових санкцій від 21 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді