Справа № 2-а-307/09/1470
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-307/09/1470

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2011 р.

Справа № 2-а-307/09/1470

Категорія:8.3.2

Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Коваля М. П. та Семенюка Г.В.

при секретарі Абилгазиновій К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2009 року за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙ-М», треті особи виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі м.Миколаєва, центральна міжрайонна виконавча дирекція Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про припинення юридичної особи, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2009 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва звернулась до суду з позовом до ТОВ «ТАЙ-М»про припинення юридичної особи.

В обґрунтування позову зазначалося, що ТОВ «ТАЙ-М»не подає звітність до ДПІ більше одного року, і про причину ненадання звітності не повідомило.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2009 року в задоволенні адміністративного позову ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва до ТОВ «ТАЙ-М» відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права , що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв’язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно ч.2 ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003 №755-ІV неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону є підставою для постановляння судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи. Відмовляючи у задоволенні позовних суд першої інстанції послався на ті обставини, що відповідач має заборгованість перед Відділенням виконавчої дирекції ФССНВ та ПЗ України в Центральному районі м.Миколаєва, що підтверджується листом №757-01/06 від 12.05.2009 цього відділення, листом б/н від 14.05.2009 Миколаївського обласного відділення ФССТВП; звітом відповідача про нараховані внески, пов'язані з загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за І квартал 2007 року, тому суд дійшов висновку,що припинення юридичної особи та виключення відповідача з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є безпідставним, оскільки позивач не довів належними засобами доказування ,що у відповідача відсутня заборгованість перед Державою.

Однак с такою позицією судова колегія не погоджується та вважає її помилковою з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.59 Господарського кодексу України передбачено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб'єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

Тобто, діяльність суб'єкта господарювання може бути припинена як у добровільному порядку (з ініціативи самого суб'єкта господарювання або його засновників), так і в примусовому порядку (на підставі рішення суду у випадках, передбачених законодавством України). Перелік підстав, за якими можливо примусове припинення діяльності суб'єкта господарювання, є вичерпним і вільному тлумаченню не підлягає.

Частиною 6 ст.59 ГК України визначено підстави, за яких відбувається припинення суб'єкта господарської діяльності, в тому числі і у примусовому порядку.

За наявності вказаних підстав органом державної реєстрації здійснюється припинення державної реєстрації суб'єкту підприємницької діяльності шляхом виключення його з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності після надання документів, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб -підприємців"(далі Закон).

Згідно ст. 5 Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Статтею 33 Закону передбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, частиною 2 ст. 38 Закону визначено, що підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є: визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом; невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону; неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону; наявність в ЄДР запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи державному реєстратору надаються документи, перелік яких визначений ст.34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб -підприємців".

У судовому порядку відповідно як до вимог ст.52 Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» так і відповідно до ст.38 Закону органи державної податкової служби у випадку неподання протягом року органам державної податкової інспекції податкових декларацій та документів фінансової звітності мають право звернутися до суду з вимогами або про припинення юридичної особи або про ліквідація підприємства, а саме припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, при цьому спосіб захисту порушеного права суб’єкт звернення до суду вибирає самостійно з огляду на обставини справи та повноваження, надані кредитору законом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач станом на 15.05.2009р. має заборгованість перед Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності по страховим внескам, пов’язану з невиплатою заробітної плати у сумі 151,42 грн., а також заборгованість перед Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в сумі 77,27 грн.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Державний реєстратор повинен не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, внести до Єдиного державного реєстру запис щодо цього судового рішення та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та юридичну особу, щодо якої було прийнято судове рішення, про внесення до Єдиного державного реєстру такого запису.

З дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення щодо припинення юридичної особи застосовуються обмеження, які встановлені законом, зокрема частиною другою статті 35 цього Закону.

Суд призначає в рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією комісію з припинення (ліквідаційну комісію) та встановлює строк і порядок її роботи. Державний реєстратор вносить до Єдиного державного реєстру запис про призначення комісії з припинення (ліквідаційної комісії) не пізніше наступного робочого дня з дати надходження відповідного рішення. У разі, якщо в судовому рішенні щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією не призначена комісія з припинення (ліквідаційна комісія), державний реєстратор не пізніше трьох робочих днів від дати надходження такого судового рішення вносить до Єдиного державного реєстру запис, в якому вказує як голову комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи керівника органу управління або особу, яка згідно з відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, якщо інше не встановлено судовим рішенням.

Державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису, в якому керівник органу управління або засновник (учасник) юридичної особи вказаний як голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи зобов'язаний надіслати такому керівнику органу управління або засновнику (учаснику) юридичної особи, а також суду, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи у зв'язку з її ліквідацією, відповідне повідомлення.

Документи для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи подаються головою комісії з припинення (ліквідаційної комісії) юридичної особи, яку призначив суд, або головою комісії з припинення (ліквідаційної комісії), якого вказав в Єдиному державному реєстрі державний реєстратор, у порядку, який встановлено частинами першою - п'ятою статті 36 або частинами першою - шостою статті 37 цього Закону.

Таким чином, норма Закону , якою заборонено органам державної податкової служби звертатися до суду з позовами про припинення юридичної особи за наявності заборгованості - відсутня , тому при розгляді справи суд першої інстанції повинен був встановити наявність порушення закону, а саме неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності та відповідно ч.2 ст.38 Закону України вирішити питання наявності правових підстав припинення юридичної особи, а погашення існуючої заборгованості повинно було бути вірішено комісію з припинення (ліквідаційну комісію) , призначеною судом або державним реєстратором.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙ-М»про припинення юридичної особи –задовольнити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 травня 2009 року за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙ-М»- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЙ-М»про припинення юридичної особи –задовольнити.

Припинити юридичну особу товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЙ-М».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Зуєва Л.Є.

суддя Коваль М.П.

суддя Семенюк Г.В.