Справа № 692/678/16-а
Суддя: Шевченко В. О.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 692/678/16-а
Провадження № 2-а/692/17/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 вересня 2016 р. с.м.т. Драбів

Драбівський районний суд у складі головуючого судді Шевченка В.О. при секретарі Гончаренко Т.Б., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Михлик О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі про визнання дій неправомірними та зобов'язання відновити виплату пенсії з 22 січня 2016 року, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання відновити виплату пенсії з 22 січня 2015 року. Свій позов мотивує тим, що він як інвалід ІІІ групи за загальним захворюванням перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області з 01.04.2007 р. отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також станом на 01.04.2015 р. працював на посаді спеціаліста землевпорядника Мехедівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, яка відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесена до державної служби. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015р., з 01.04.2015р. йому було призупинено виплату пенсії по інвалідності, оскільки він працює на посаді державного службовця. У липні 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі із заявою, в якій просив виплатити йому пенсію за період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 1 червня 2015 року, оскільки вважав, що згідно п. 5 Перехідних положень Закону №213-VIII від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України. Оскільки до 01 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону про призначення таких пенсій, у тому числі спеціальних, то з 01 квітня 2015 року відпали підстави для припинення йому виплати пенсії по інвалідності, оскільки він із зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом. 22 липня 2016 року позивач отримав на своє звершення відповідь про те, що даний вид пенсії не виплачується тимчасово - до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення. Таку бездіяльність відповідача, позивач вважав неправомірною та такою, що порушує його законні права на пенсійне забезпечення. Просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області щодо припинення нарахування та виплати йому раніше призначеної пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», починаючи з 22.01.2016 року, тобто за останні шість місяців з часу його письмового звершення до відповідача із заявою, провести нарахування та виплату заборгованості, що виникне внаслідок такого перерахунку, звернути постанову до негайного виконання в порядку ст.. 256 КАС України в межах платежу за один місяць, в подальшому проводити йому пенсійні виплати, стягнути з відповідача витрати пов'язані з розглядом справи.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обґрунтування підтримали, просили позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні вимог відмовити, мотивуючи тим, що позивач є пенсіонером по інвалідності, працюючим на посаді в органах місцевого самоврядування, і у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. до нього застосовувалися обмеження, зокрема, тимчасове припинення виплати пенсії по інвалідності у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, а відтак, у Пенсійного фонду відсутні законні підстави для поновлення виплати пенсії по інвалідності з 22.01.2016р.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, з 01.04.2007 р. йому призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується довідкою МСЕК серії 6ЧК № 112502 та пенсійним посвідченням серії ААБ №912563.

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернувся із вимогою про поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, листом відповідача від 22.07.16р. № 7/Б-10 у поновленні пенсії було відмовлено.

У відповідності до ст. 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що порушення свого права позивач дізнався 22.07.2016р., коли отримав листа управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області, а тому суд вважає, що позовні вимоги повинні бути розглянуті з 22.01.2016 року.

Позивач працює на посаді, яка відповідно до ЗУ «Про службу в оранах місцевого самоврядування» віднесена до категорії посад державних службовців.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, позивачу як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, з 01.04.2015 р. призупинено виплату пенсії по інвалідності.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 р. (далі - Закон № 213-VIII від 02.03.2015р.), пп. 2 п. 12 розділу І якого внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно яких:

Тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р.: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «;Про статус народного депутата України», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються та у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії ї соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015р. порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У зв'язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02.03.2015р., строк, тобто до 01.06.2015 р., закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом державним службовцям не призначаються, і відповідно позивач, який є державним службовцем, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015р.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальність суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, вже не дає йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому позивач з 01.06.2015р. перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.06.2015р. було призупинено виплату пенсії, то відпали і підстави для застосування даної норми закону, але враховуючи строки звернення позивача до суду з адміністративним позовом та у відповідності до ст. 99 КАС України, виплата пенсії позивачу повинна бути поновлена до виплати з 22.01.2016 року.

Суд дійшов висновку, що відповідач дійсно неправомірно допускає бездіяльність, яка полягає у тому, що він не поновив виплату пенсії по інвалідності позивачу, оскільки позивач вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за спеціальним законом («Про державну службу»), і відповідно став прирівняним до звичайного працівника у правах на призначення пенсії на загальних підставах. Тому пенсійні права позивача відповідачем порушуються і вони підлягають судовому захисту шляхом покладення на відповідача обов'язку відновити виплату позивачу пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 94 КАС України, які відповідно, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Тому виходячи з вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі на користь позивача 551 грн. 20 коп. в рахунок повернення сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 69, 71, 86, 99, 159 - 163, 186, 256 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до управлінні Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання відновити виплату пенсії з 22 січня 2016 року задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», починаючи з 22.01.2016 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області відновити з 22 січня 2016 року ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У визначеному законом розмірі, провести нарахування та здійснити виплату заборгованості, яка виникне внаслідок перерахунку за вказаний період.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі управління Пенсійного фонду України у Драбівському районі Черкаської області на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останнім під час розгляду справи у суді в розмірі 551,20 грн.

Постанова суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: