Справа № 2а-8802/10/1370
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Київ К/800/14924/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Олендера І.Я., Лосєва А.М.,

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача Демчик О.І.,

прокурора Кузнецової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі №2а-8802/10/1370 (№49311/11/9104) за позовом Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лео Стар», за участю прокуратури Івано-Франківської області, про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника позивача та прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013, у задоволенні позовних вимог Державної податкової інспекції в місті Івано-Франківську до Публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лео Стар», за участю прокуратури Івано-Франківської області, про стягнення коштів - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна податкова інспекція у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби 15.03.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 13.05.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України, статті 208 Господарського кодексу України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією в місті Івано-Франківську проведено документальну позапланову перевірку Відкритого акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» та Дочірнього підприємства «Івано-Франківськнафтопродукт» за період з 01.01.2004 по 30.09.2004, про що було складено акт від 03.02.2005 №72/26-2-31524413.

Перевіркою встановлено, що Закрите акціонерне товариство «Терра Петроліум» (продавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз», та Дочірнє підприємство «Івано-Франківськнафтопродукт» (покупець) уклали договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості від 25.12.2003 №25/06-Т, згідно якого продавець на виконання укладеного договору комісії від 22.12.2003 №22/06-Т з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лео-Стар» передає у власність покупцю комплекс автозаправної станції, розташований у місті Жовква по вулиці Сагайдачного,1а, а покупець приймає та оплачує кошти за дану АЗС, загальною вартістю 3800000,00грн.

Згідно з зазначеним договором Дочірнє підприємство «Івано-Франківськнафтопродукт» сплачує Закритому акціонерне товариство «Терра Петроліум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз») повну вартість придбаного об'єкта протягом дев'яти календарних місяців від дати підписання договору. Передача об'єкту нерухомості та підписання акту про його прийом-передачу здійснюється протягом тридцяти календарних днів від дати здійснення передоплати згідно цього договору.

На виконання умов договору від 25.12.2003 №25/06-Т Дочірнє підприємство «Івано-Франківськнафтопродукт» 30.06.2004 перерахувало на користь Закритому акціонерне товариство «Терра Петроліум» 3600000,00грн., в тому числі 600000,00грн. податку на додану вартість. Закрите акціонерне товариство «Терра Петроліум» виписало покупцю податкову накладну від 30.06.2004 №1701 на суму 3600000,00грн., в тому числі 600000,00грн. податку на додану вартість, проте об'єкт нерухомості переданий не був.

Звертаючись з даним позовом до суду податковий орган виходив з того, договір від 25.12.2003 №25/06-Т є нікчемним, оскільки Дочірнім підприємством «Івано-Франківськнафтопродукт» укладено договір з метою незаконного відшкодування сум податку на додану вартість із державного бюджету в сумі 600000,00грн., а Закрите акціонерне товариство «Терра Петроліум» не сплачувало за цією господарською операцією зобов'язання з податку на додану вартість, а отже контрагенти керувалися метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Відповідно до частини першої статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Разом з тим, санкції, встановлені частиною першою статті 208 Господарського кодексу України, є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, та не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що відповідають визначенню частини першої статті 238 Господарського кодексу України. З огляду на це, такі санкції можуть застосовуватися лише протягом строків, встановлених статтею 250 цього Кодексу.

Судами встановлено, що спірний договір укладено 25.12.2003 та оплата виконана 30.06.2004, про що виписано податкову накладну, проте з вимогою про застосування санкцій позивач звернувся до суду лише 12.08.2005.

Таким чином, вимога про застосування санкцій, встановлених статтею 208 Господарського кодексу України, була заявлена за межами граничного річного строку від вчинення правопорушення, передбаченого статтею 250 цього Кодексу, а підстави для задоволення позовних вимог про стягнення коштів відсутні.

З огляду на викладене, колегія судді дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Івано-Франківської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.04.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2013 у справі №2а-8802/10/1370 (№49311/11/9104) залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ І.Я. Олендер

__________________ А.М. Лосєв