Справа № 2-а-154/11
Суддя: Дорош В. В.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-154/11
Номер рядка звіту 18
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

18.04.2011 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 інспектора ДПС 2 Одеського взводу ДАІ про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України та про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Гр-н ОСОБА_2 звернувся до суду із посиланнями на те, що постановою інспектора ДПС Одеського взводу ДАІ ОСОБА_3 від 26.03.2011 року на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у розмірі 255 гривень через порушення пункту 18.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до вищезазначеної постанови він, начебто, 26.03.201 року не надав дороги пішоходові, який переходив проїзну частину дороги, по якій він їхав, чим порушив п. 18.1 ПДР.

Він вважає вказану постанову незаконною, винесеною з істотним порушенням закону та його прав.

26.03.2011 року близько 14.30 год. він разом с двома пасажирами рухався на автомобілі ОСОБА_4 2 ВН 2998 АС по 23 км автодороги №05.01 в Біляївському районі Одеської області. Приблизно в 14 год. 30 хв. його зупинив інспектор ДПС ОСОБА_3 за пішохідним переходом і повідомив, що він на нерегульованому пішохідному переході не надав пішоходу переваги у русі. Він з інспектором ДАІ не погодився, і пояснив йому, що під'їжджаючи до переходу, знизив швидкість, та зважаючи на те що пішоходів, яким він міг створити перешкоду або небезпеку немає, та продовжив рух. У момент, коли він проїжджав через пішохідний перехід, на ньому не було пішоходів. На тротуарі біля цього переходу знаходилась людина, але вона не починала рух через перехід.

П.18.1 ПДР зобов'язує водія зменшити швидкість при наближенні до переходу, а при необхідності зупинитися, якщо на зазначеному переході знаходяться пішоходи, але не будь-які, а лише ті, яким може бути створено перешкоду чи небезпеку.

В даному випадку при проїзді пішохідного переходу пішохід знаходився на тротуарі, а не на переході. Враховуючи визначення перешкоди та небезпеки для руху, дані у п. 1.10 ПДР: дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, слід вважати, що у даному випадку ніякої небезпеки для пішоходів або перешкоди для них не створювалося.

Отже, не було умов для застосування покарання за порушення пункту 18.1 ПДР щодо нього. Все це він намагався пояснити інспектору, також намагався зупинити вказаного пішохода, але інспектор не дав йому можливості це зробити, та відмовився зупинити його сам, щоб опитати, чи було створено йому перешкоду. Незважаючи на це, інспектор о 14.35 26.03.2011 року, не маючи достовірних даних про порушення ним Правил дорожнього руху, почав складати протокол ВН1 №326126 про адміністративне правопорушення.

Йому не були роз'яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Одночасно, одразу ж з протоколом, ще не взявши з нього письмових пояснень, без розгляду справи інспектор о 14.40 26.03.2011 року виносить постанову в справі про адміністративне правопорушення ВН №5556210, якою накладає на нього штраф за порушення ч.1 ст.122 КУпАП у розмірі 255 гривень на користь держави. Слід вказати на те, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова в справі не відповідають вимогам ст.ст. 251, 256, 280 КУпАП України. Це випливає з самого складу зазначеного правопорушення та обсягу доказів, які наявні у справі. Так, у протоколі та постанові немає даних пішохода, якому нібито було створено перешкоду та небезпеку. Між тим, у відповідності до ст.269 КУпАП така особа є потерпілим по справі, або, принаймні, у відповідності до ст.272 КУпАП є свідком. У відповідності до ст.256 КУпАП дані цих осіб є відомостями, які мають обов'язково зазначатися у протоколі. (Сам характер порушення ПДР, про яке йде мова, говорить про неможливість його вчинення без потерпілих). У відповідності до ст.251 КУпАП, пояснення цих осіб є доказами по справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних потерпілих грубо суперечить ст.256 КУпАП та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. За таких умов говорити і про доведеність правопорушення не можна.

Згідно ст.279 КУпАП, під час розгляду справи особа, яка уповноважена розглядати справу та виносити постанову, повинна дослідити докази.

Аналогічні зобов'язання на інспектора ДАІ покладені згідно п. 2.11.5 та 2.12 Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року №77.

У порушення ст.280 КУпАП та вимог відомчої Інструкції МВС №77, відповідачем не зясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а обов'язок дослідити всі обставини у справі, дослідити усі докази, до яких належать і пояснення свідка згідно ст.272 КУпАП, покладено на інспектора ДАІ згідно ст. 279 КУпАП та п. 2.12 Інструкції.

У постанові не вказані докази, які інспектор дослідив при накладенні на нього стягнення та на підставі яких визнав його винним у вчиненні правопорушення. Питання наявності у його діях вини взагалі не розглянуто і про його вирішення не вказано у постанові. У постанові не вказані його заперечення та їх оцінка інспектором.

ДАІ, не досліджені та не оцінені пояснення свідків, про допит яких він наполягав. Відповідачем також було відмовлено у внесенні до протоколу у якості свідка пасажирки його автомобілю. Інспектор, зупинивши його автомобіль о 14.35 год., протокол про адміністративне правопорушення склав о 14год. 40 хв. і о 14 год. 40 хв. вже виносить постанову в справі про адміністративне правопорушення, про що вказано у протоколі. Тобто, інспектор відверто знехтував своїм обов'язком повністю до докладно вивчити матеріали справи (ст.272 КУпАП) і також незрозуміле, як відповідачем з'ясовані обставини відповідно до ст.33 КУпАП.

Окрім самого грубого порушення процесуального законодавства, зазначене говорить ще й про упередженість до нього співробітника ДАІ, який склав протокол та виніс постанову майже одночасно.

У постанові в справі інспектор на пояснення свідка, як доказ скоєння ним правопорушення не посилався, що свідчить про відсутність такого доказу.

До того ж, слід вказати, що відповідно до ст.71 ч.2 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача.

Заява подана з додержанням вимог статей 105, 106 КАС України.

Керуючись ст.107 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 інспектора ДПС 2 Одеського взводу ДАІ про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України та про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Призначити попереднє судове засідання на 06 травня 2011 року.

Направити відповідачу копію заяви з копіями доданих до неї документів та запропонувати подати у строк до 06 травня 2011 року письмові заперечення проти заяви та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена лише щодо недотримання правил підсудності у встановлений законом строк і порядок, в іншій його частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1