Справа № 753/14014/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Вівдиченко Т.Р.,

Суддів: Петрика І.Й.,

Сорочко Є.О.

За участю секретаря: Хмарської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дарницького районного відділу Головного управління міграційної служби України в місті Києві на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом Дарницького районного відділу Головного управління міграційної служби України в місті Києві до Громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_4 про примусове видворення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Дарницький районний відділ Головного управління міграційної служби України в місті Києві звернувся до суду із адміністративним позовом до Громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_4 про примусове видворення іноземного громадянина за межі України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року адміністративний позов повернутий позивачу, на підставі пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України: справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції, посилаючись на ст.. 183-5 КАС України, виходив з того, що такі адміністративні справи територіально підсудні Шевченківському районному суду м. Києва за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади - Державної міграційної служби України, а не за місцемзнаходження територіальних органів міграційної служби.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції із таким висновком суду першої інстанції не погоджується, із огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 183-5 КАС України (в редакції, що діяла до 19.05.2016 року), позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, відповідно до пункту 2 частини 2 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції» від 19 травня 2016 року № 1379-VIII, який набрав чинності 18 червня 2016 року, у Кодексі адміністративного судочинства України статтю 183-5 виключено.

Згідно із статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, колегія суддів зазначає,що судом першої інстанції застосовано редакцію КАС України, яка не діяла на момент винесення ухвали про повернення позовної заяви від 02 серпня 2016 року.

Таким чином, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції помилково послався на статтю 183-5 КАС України, яка не діяла на момент прийняття оскаржуваної ухвали.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, є Державна міграційна служба України, яка діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 і року № 405/2011 (далі - Положення).

Відповідно до ст.. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із підпунктом 9 пункту 4 Положення, Державна міграційна служба України приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов'язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Пунктом 7 Положення визначено, що Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що Положення про Державну міграційну службу України прямо передбачає можливість надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України передбачених Положенням повноважень.

Пунктом 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 563 встановлено, що завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Отже, надання територіальним органам та підрозділам Державної міграційної служби України права прийняття рішення про примусове повернення іноземців, права подання позову про видворення іноземців узгоджується з положеннями частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Таким чином, позивачем у справах про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України може бути Державна міграційна служба України безпосередньо або її територіальні органи чи підрозділи.

Отже, позивачем правильно визначено територіальну підсудність та подано адміністративний позов до адміністративного суду за місцезнаходженням територіального органу - Дарницького РВ ГУ ДМС України в м. Києві: Дарницький район м. Києва.

З огляду на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, оскільки судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дарницького районного відділу Головного управління міграційної служби України в місті Києві на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року скасувати,а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Петрик І.Й.

Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 02.09.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Сорочко Є.О.

Петрик І.Й.