Справа № 274/3378/16-а
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/3378/16-а Провадження № 2-а/0274/88/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.16 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І., прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_1,

розглянувши адміністративну справу за позовомкерівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах ОСОБА_2
доКомунального навчального закладу "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Державний вищий навчальний заклад "Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені ОСОБА_3",
прозобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 р. керівник Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати причини пропуску строку звернення до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області поважними та поновити цей строк, зобов'язати Комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" нарахувати ОСОБА_2, яка народилась 16.06.1998 р., одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", та виплатити, з урахуванням проведених виплат, кошти у розмірі 7 216,00 грн.

Комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" проти позову заперечив, посилаючись на те, що він забезпечив ОСОБА_2 грошовою допомогою відповідно до Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

Від Державного вищого навчального закладу "Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені ОСОБА_3" будь-яких пояснень щодо позову не надходило.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 є дитиною позбавленою батьківського піклування, яка 31.08.2015 р. закінчила навчання у Комунальному навчальному закладі "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" та була відрахована з числа учнів, після закінчення їй було виплачено грошову допомогу у розмірі 500,00 грн. (а. с. 13, 15, 16).

У серпні 2015 р. ОСОБА_2 була зарахована на навчання в Державний вищий навчальний заклад "Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені ОСОБА_3"(а. с. 10).

Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства, визначено Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що:

діти, позбавлені батьківського піклування, діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти;

статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;

встановлення опіки та піклування влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, в сім'ї громадян України, які перебувають, переважно, у сімейних, родинних відносинах з цими дітьми-сиротами або дітьми, позбавленими батьківського піклування, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку і захисту їх прав та інтересів.

Таким чином дитині, яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" встановлено, що заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Частинами першою третьою статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" визначено, що держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа Допомога та утримання таких дітей не можуть бути нижчими за встановлені мінімальні стандарти, що забезпечують кожній дитині рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку на рівні, не нижчому за встановлений прожитковий мінімум для таких осіб. Право на повне державне забезпечення в навчальних закладах мають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, віком до вісімнадцяти років та особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком.

Згідно з частиною сьомою статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

З зазначеного випливає, що порядок забезпечення дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям (у тому числі встановлення нормативів такого забезпечення), визначається Кабінетом Міністрів України, при цьому мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи. При цьому, обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовує їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Пунктом 2 прикінцевих положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набуття чинності цим Законом, діють в частині, що не суперечить цьому Закону. ОСОБА_4 набрав чинності 02.02.2005 р.

Частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, Суд вважає, що під час виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 Комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" повинен був керуватись вимогами статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", а не підпунктом 1 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.1994 р. № 226 "Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", оскільки останній суперечить вимогам першої.

З цих підстав Суд не бере до уваги посилання Комунального навчального закладу "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" на листи Міністерства освіти та науки України від 30.03.2016 р. (а. с. 28) та від 21.04.2016 р. (а. с. 29), якими надано роз'яснення щодо порядку нарахування та виплати грошової компенсації випускникам шкіл-інтернатів.

Статтею 25 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" визначено, що порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Відповідно до статті 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

З вказаного вбачається, що норми статей 25 та 39-9 Закону України "Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками (тобто на спірні правовідносини).

Крім того, згідно з пунктами 5 та 8 частини першої статті 3 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є: захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей; забезпечення соціально-правових гарантій.

Пунктом другим частин першої статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" передбачено, що у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року становить 1176 гривень, з 1 вересня 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року 1286 гривень.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що Комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" має виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 7 216,00 грн. (1 286,00 грн. х 6 500,00 грн.), тобто наявні підстави для задоволення позову.

Щодо клопотання керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області яке міститься у позовній заяві, у якому просить визнати причини пропуску строку звернення до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області поважними та поновити цей строк, Суд зазначає таке.

Частиною першою та абзацом першим частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до статті 101 Кодексу адміністративного судочинства України процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі статтею 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду клопотання. Ухвала суду про відмову в поновленні чи продовженні пропущеного процесуального строку може бути оскаржена особами, які беруть участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

З зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що строк звернення до адміністративного суду є матеріально-правовим, а не процесуальним, а відтак його не може бути поновлено судом. У разі пропуску такого строку суд лише може визнати причини цього поважними, а не поновити його.

Зважаючи на наведене, клопотання керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області про поновлення строку звернення до адміністративного суду підлягає відхиленню.

Щодо визнання причин пропуску керівником Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області звернувся звернення до адміністративного суду поважними, Суд вказує наступне.

ОСОБА_2 в силу свого віку не могла бути обізнаною про порушення її права (інтересу), а Бердичівська місцева прокуратура Житомирської області про цю обставину дізналась у квітні 2016 р. під час вивчення стану виплати випускникам інтернат них навчальних закладів м. Бердичева та Бердичівського району Житомирської області з числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одноразової допомоги (а. с. 43).

За таких обставин Суд визнає причини, з яких перший заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури пропустив строк звернення до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, поважними.

Керуючись статтями 6, 9 11, 15, 17 20, 69 71, 79, 87, 94, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання керівника Бердичівської місцевої прокуратури про визнання причин пропуску строку звернення до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області поважними та про поновлення цього строку задовольнити частково.

Визнати причини пропуску строку звернення керівника Бердичівської місцевої прокуратури до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області поважними.

У задоволенні клопотання про поновлення строку звернення керівника Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області відмовити.

Позов задовольнити.

Зобов'язати Комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, передбачену статтею 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", та виплатити, з урахуванням проведених виплат, кошти у розмірі 7 216,00 грн.

Стягнути з Комунального навчального закладу "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів" на користь Прокуратури Житомирської області судові витрати (судовий збір) у розмірі 1 378,00 грн.

Роз'яснити, що:

постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на неї, якщо таку скаргу не було подано;

у разі подання на постанову апеляційної скарги вона, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження;

апеляційна скарга на постанову може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надсиланням копії цієї скарги до суду апеляційної інстанції;

якщо справа розглядалась за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Суддя В.В. Корбут