Справа № 766/7556/16-а
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/7556/16-а
Пров. №2-а/766/339/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар Ханіков І.І., розглянувши в приміщенні міського суду в порядку письмового провадження в місті Херсоні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Комишанської селищної ради м. Херсона, Комишанської селищної ради м. Херсона про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову №16 від 18 серпня 2016 року Адміністративної комісії Комишанської селищної ради про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн., визнати порушення її прав і свобод відносно неї відповідачем та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв'язку із відсутністю складу адмінправопорушення. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою з підстав того, що цигарок неповнолітньому вона не продавала, на засідання адмінкомісії її не викликали, вона притягнута до відповідальності за неіснуючою частиною статті 152 КУпАП, визначення штрафу у 340,00 грн. не передбачено ні нормою ч.2 ст. 156 КУпАП, не іншими статтями КУпАП. Крім того, просила стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн., 9,00 грн. послуги банка по перерахуванню коштів, 500 грн. юридична допомога адвоката, яка складається: 0,25 год. - 31,24 грн. вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, підготовка розгляду справи в суді, консультація щодо адміністративного правопорушення КУпАп, адміністративного судочинства; складання адміністративного позову 3 години 375,00 гнн., участь у розгляді справи (предоплата) - 0,75 год. - 93,75 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання порушення відповідачем щодо позивача прав людини та основоположних свобод та закриття провадження у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з'явилась - про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представником позивача подана заява, в якій вимоги адміністративного позову підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу слухати без його участі на підставі наявних у справі даних та доказів.

Представник відповідачів в судове засідання не з'явився - про день, час та місце слухання справи повідомлений у передбаченому законом порядку 29 серпня 2016 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов або будь-яких заяв не подав.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, суд розглядає справу у відсутності позивача та відповідача у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до постанови № 16 від 18.07.2016 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Комишанської селищної ради м.Херсона розглянуто адміністративну справу та встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації АДРЕСА_1; місце фактичного проживання АДРЕСА_2, продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», вчинила адміністративне правопорушення: 30.05.2016 р. близько 18-00 години перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 маг. «ІНФОРМАЦІЯ_4» здійснила продаж пачки сигарет LM неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, чим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Керуючись частиною 2 статтею 152 та статтями 219, 248, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, комісія визнала ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклала на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок гривень 00 копійок) гривень.

Відповідно до ст. 218 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, покладено на адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад.

Ч. 2 ст. 156 КУпАП, передбачає адмінвідповідальність працівників підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування за порушення правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: за продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років у виді штрафу від 30 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує зі змісту ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

СПП Комсомольского ВП ХВП ГУНП в Херсонській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 у м. Херсон було складено щодо позивача протокол про адміністративне правопорушення (далі - протокол), передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, серії ХН № 009572. У протоколі зазначено паспортні дані позивача, відомості про те, що вона є продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4» у м.Херсон вул.Лавреньова,8. З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 30.05.2016 р. близько 18-00 години перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 маг. «ІНФОРМАЦІЯ_4» здійснила продаж пачки сигарет LM неповнолітньому ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, чим порушила ч. 2 ст. 156 КУпАП. Свідки правопорушення не вказані, зазначено про наявність пояснень особи на окремому аркуші зі вказівкою свідків.

У відповідності до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивач притягнута до відповідальності за ч.2 ст. 152 КУпАП, яка має лише одну частину та передбачає адміністративну відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Диспозиція даної норми закону є бланкетною і для визначення змісту правопорушення, його об'єктивної сторони, відсилає до державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 248 та 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Що стосується самого факту вчинення адміністративного правопорушення, то в наданих до суду матеріалах взагалі відсутні будь-які докази реалізації позивачем пачки цигарок, а саме акту вилучення даної продукції у ОСОБА_2, подальші дії з проданим товаром: приєднання як речового доказу, повергнення до торгової мережі тощо.

Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд бере до уваги, що в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (Заява № 22750/02параграф 42), суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частини 4,5 ст.11 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний зв'язок, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень, з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органів місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення(ч.1 ст.71 КАС України).

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Відповідачами заперечень на позов не надано, також не надано жодних доказів на підставі яких, комісія прийшла до висновку про наявність в діях позивача правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 152 КУпАП. Крім того, відповідачами не доведено, що позивач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, враховуючи вищевказане, відсутність від відповідача безспірних доказів правомірності власних дій та вчинення позивачем правопорушення, повно та всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому враховуючи заявлені позовні вимоги, для повного захисту прав позивача на підставі другого речення частини другої статті 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною оскаржену постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожен має право користуватися правовою допомогою при вирішенні справ в адміністративному суді, яка надається в порядку, встановленому законом.

Для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами.

Згідно ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01.10.1999 (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суду було надано копії договору про надання правової допомоги без номеру від 19.07.2016 року, копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України та акт приймання-передачі виконаної юридичної допомоги, в якому зазначено що позивачу надано правову допомогу, а саме: 0,25 год. - 31,24 грн. вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, підготовка розгляду справи в суді, консультація щодо адміністративного правопорушення КУпАП, адміністративного судочинства; складання адміністративного позову 3 години 375,00 грн., участь у розгляді справи (предоплата) - 0,75 год. - 93,75 грн. Вартість юридичної допомоги визначена за Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах за домовленістю 125,00 грн. за годину.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється частиною 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, згідно з якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 травня по 30 листопада 2016 року на рівні 1450,00 грн.

З огляду на це, розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 580,0 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

З квитанції до прибуткового касового ордеру № 36/А від 25 липня 2016 року вбачається, що само зайнята особа адвокат ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_1 згідно акту виконаних робіт від 25.07.2016 року 500,00 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу в розмірі 406,25 грн., тобто за винятком 93,75 грн. (участь у розгляді справи (предоплата) - 0,75 год.), оскільки в судовому засіданні справа не розглядалася.

Не підлягають відшкодуванню витрати позивача в розмірі 9,00 грн., пов'язані з перерахуванням коштів банком, оскільки не віднесені до судових витрат.

Крім того на користь позивача підлягає відшкодуванню документально підтверджена сума сплаченого нею судового збору при поданні позовної заяви в розмірі 551,20 грн.

Таким чином до присудження за ч.1 ст.94 КАС України на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає разом 957,45 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 49, 51, 69, 71, 87, 90, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Комишанської селищної ради м. Херсона, Комишанської селищної ради м.Херсона про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову № 16 від 25.07.2016 року про накладення адміністративного стягнення, а саме про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. визнати протиправною та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень виконавчого комітету Комишанської селищної ради м.Херсона на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 957,45 грн. (дев'ятсот п'ятдесят сім грн. сорок п'ять коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду з подачею апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів, постанова суду набуває чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Ус