Справа № 161/4065/16-а
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4065/16-а
Провадження № 2-а/161/260/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 3 УПП в м.Луцьк ДПП рядового ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 УПП в м.Луцьк ДПП рядового ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовує тим, що постановою інспектора роти № 3 УПП в м.Луцьк ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 від 20.03.2016 року його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., припускаючи що він здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 ПДР України, а також здійснив зупинку ближче 10 м від перехрестя вулиць Конякіна та Карпенка-Карого, чим порушив п.15.9 «Г» ПДР України.

Вказує, що в його діях, які помилково кваліфіковані рядовим поліції ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КупАП, відсутній склад правопорушення. Винних дій він не вчиняв, оскільки керуючи автомобілем на зазначеній ділянці дороги відчув судому в ногах тому через погіршення стану здоров' та з метою уникнення несприятливих наслідків, з метою уникнення аварійної ситуації, він змушений був здійснити вимушену зупинку відповідно до п.1.10.15 ПДР України. На вищевказані пояснення інспектор не відреагував. Зазначає, що інспектором не складався протокол, не опитувались свідки, не зафіксовано включений аварійний сигнал його автомобіля, також ніяких замірів відносно розташування його автомобіля на дорозі не проводилось, ні з чим вищезазначеним його під підпис не ознайомлювали. Інспектор не надав йому права скористатись правовою допомогою.

На підставі викладеного просить визнати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС № 720465 від 20.03.2016 року протиправною, скасувати її, а провадження у справі закрити, визнати протиправними дії відповідача, інспектора роти № 3 УПП в м.Луцьк ДПП ОСОБА_2, щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення (серія ПС № 720465) від 20.03.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вказував на те, що під час здійснення патрулювання на вул. Карпенка-Карого в м. Луцьку був помічений автомобіль, припаркований з порушенням ПДР. Аварійне освітлення в автомобілі позивача увімкнене не було. Знаку аварійної зупинки не було. Обставин зупинки автомобіля, щодо погіршення стану здоровя, які викладені в позовній заяві, ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу не повідомляв. Пояснив, що зупинився на декілька хвилин для купівлі продуктів на ринку. Зазначив, що при складанні постанови були дотримані вимоги КУпАП. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, в силу положень ч.1 ст.71 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху. Тобто, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП не є обовязковим.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 1 ст.122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за порушення вимог дорожніх знаків, правил зупинки, стоянки транспортних засобів.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №720465 від 20.03.2016 року, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак НОМЕР_1, 20.03.2016 року о 13 год. 45 хв. на вул. Карпенка-Карого в м. Луцьку здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 (додаток № 1) ПДР України, а також здійснив зупинку ближче 10 м від перехрестя вулиць Конякіна та Карпенка-Карого, чим порушив п.15.9 «Г» ПДР України (а.с.5).

Відповідно до п.15.9 «Г» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП України встановлено, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На обґрунтування своїх заперечень відповідачем надано відеозйомку фіксації події адміністративного правопорушення, якою підтверджується порушення водієм правил дорожнього руху та спростовуються зазначені в позовній заяві та повідомленні представником позивача в судовому засіданні обставини щодо зупинки автомобіля через погіршення стану здоровя водія, надання клопотання про відкладення розгляду справи та бажання скористатись правовою допомогою.

З наданої відеозйомки вбачається, що позивач жодних клопотань щодо фіксування включеного ним аварійного сигналу, замірів розташування автомобіля, місця чи дати розгляду справи, надання йому правової допомоги, не заявляв, маючи достатньо часу та можливість заявити такі клопотання та надати пояснення чи заперечення щодо зупинки транспортного запису та вчинення ним адміністративного правопорушення. Про те, що йому були оголошені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, позивач підтверджує також в позовній заяві.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 до інспектора роти № 3 УПП в м.Луцьк ДПП рядового ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 159, 163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до інспектора роти № 3 УПП в м.Луцьк ДПП рядового ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк