Справа № 806/4939/15
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м.Житомир справа № 806/4939/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Нагірняк М.Ф., суддів: Гурін Д.М., Черноліхов С.В.,

за участю: секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання дій незаконними, зобов'язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом про визнання протиправним і скасування рішення Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2-групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та зобов'язати виплатити таку допомогу у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.11.2015року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2016року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначення та виплаті Позивачу вказаної допомоги та зобов'язано повторно розглянути вказану заяву Позивача.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016року вказані судові рішення скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд у зв'язку із необхідністю перевірки доводів Відповідача щодо наявності у Позивача первинної інвалідності з 23.04.1996року.

Заявою від 12.07.2016року Позивач уточнив свої позовні вимоги.

В судовому засіданні представник Позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Позивачу вперше 2-а група інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, була встановлена лише з 07.04.2014року. Саме з цього часу у Позивача виникло право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги в разі інвалідності. Позивачу дійсно 23.04.1996року встановлювалася 2-а група інвалідності внаслідок загального захворювання і не пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, яка періодично підтверджувалася в подальшому. Така інвалідність внаслідок загального захворювання не надавала Позивачу право на отримання певних одноразових виплат і Позивач з такими заявами не звертався, з 1996року по 2016рік таких виплат не отримував.

Як зазначив представник Позивача, відповідно до вимог чинного законодавства Позивач 02.04.2015року звернувся через Черняхівський РВК до Міністерства оборони України із відповідною заявою, до якої буди долучені всі необхідні документи для призначення та виплати такої допомоги. Через Житомирський ОВК Позивач отримав листа Відповідача від 31.08.2015року про фактичну відмову у призначенні та виплаті такої одноразової допомоги. На думку представника Позивача, така відмова є протиправною.

Представник Міністерства оборони України, Відповідача по даній справі, в судовому засіданні проти позову заперечив і зазначив, що датою виникнення у Позивача право на отримання одноразової грошової допомоги є 23.04.1996року, тобто дата первинного встановлення йому 2-ї групи інвалідності. Представник Відповідача вважає, що після закінчення трьох місяців з моменту звільнення Позивача з військової служби Позивач втратив право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону N 2011-XII).

За змістом статті 16 зазначеного Закону N 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами у справі, 22.04.2014року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 Позивачу з 07.04.2014року була встановлена друга група інвалідності, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. (а.с. 7).

Позивач отримав право на призначення відповідної одноразової грошової допомоги з 07.04.2014року, а тому заявою від 02.04.2015року через Черняхівський РВК звернувся до Міністерства оборони України про призначення та виплати такої допомоги у зв'язку з встановленням 2-групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с.6).

На день подання Позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначався правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. N 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок N 975).

Як встановлено в судовому засіданні, за результатами розгляду заяви Позивача Відповідачем листом Управлінням організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.08.2015року за підписом начальника цього управління Позивачу через Житомирський ОВК було повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги.

Вказане рішення мотивоване відсутністю у Позивача права на отримання вказаної допомоги, так як Позивачу первинна інвалідність була встановлено до 01.01.2014року.

Такі дії Відповідача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

По-перше, за приписами абзацу 2 п.13 Порядку N 975 Відповідач, Міністерство оборони України, як Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, ні правові норми Порядку N 975 ні правові норми Закону N 2011-XII не наділяють Управлінням організаційного, соціального забезпечення та тарифікації Департаменту фінансів Міністерства оборони України правом на прийняття рішення за результатами розгляду таких звернень осіб, та не передбачають підстав для можливого ухвалення саме такого рішення саме таким суб'єктом владних повноважень.

Представник Відповідача в судовому засіданні також підтвердив, що такий лист не можна розцінювати як рішення Міністерства оборони України про результати розгляду звернення Позивача.

По-друге, встановлення Позивачу 23.04.1996року другої групи інвалідності внаслідок загального захворювання і не пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, не є підставою для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону N 2011-XII.

Як зазначено в листі Житомирської обласної дирекції ПАТ "НАСК "ОРАНТА", протягом 1996-2016років (включно по 06.07.2016р.) Позивачу не проводилися виплати страхового відшкодування з обов'язкового страхування військовослужбовців Міністерства оборони України (а.с.159).

В розумінні вимог ст.19 Конституції України Відповідач як орган державної виконавчої влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене свідчить, що звернення Позивача від 02.04.2015року щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, визначеної Порядком N 975, Міністерством оборони України у встановлені законодавством строки не розглянуто.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про протиправність дій Міністерства оборони України про відмову щодо призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії, оформлену в листі Департаменту фінансів МО України від 31.08.2015року.

Суд зазначає про наявність порушеного права Позивача на належний та у відповідності до вимог чинного законодавства розгляд Відповідачем його звернення щодо призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги.

Вказане порушене право Позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом зобов'язання Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення і виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2013року №975.

З наведених вище підстав, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 є правомірними та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163.167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним дії Міністерства оборони України про відмову щодо призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії, оформлені в листі Департаменту фінансів МО України від 31.08.2015року.

Зобов'язати Міністерства оборони України розглянути питання щодо призначення і виплати ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії і захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країні де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2013року №975.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Суддя Д.М. Гурін

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 02 вересня 2016 р.