Справа № 809/271/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року Справа № 876/4904/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О.,Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів ПАТ «УКРІНБАНК» Білої Ірини Володимирівни про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення до реєстру відшкодування коштів Фондом гарантування вкладів по ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 по залишку на картовому рахунку в сумі 6 160,29 грн. та депозитному Договору №10-2391175 від 06.10.2015 в сумі 1 901,08 доларів США, ОСОБА_3 по депозитному Договору №10-2390757 від 05.10.2015 в сумі 155,09 дол.США та поточному рахунку НОМЕР_1 відкритого 01.10.2015 в сумі 200,26 доларів США;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити особу (вкладника) до переліку вкладників банку ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 по залишку на картовому рахунку в сумі 6 160,29 грн. та депозитному Договору №10-2391175 від 06.10.2015 в сумі 1 901,08 доларів США, ОСОБА_3 по депозитному Договору №10-2390757 від 05.10.2015 в сумі 155,09 дол.США та поточному рахунку НОМЕР_1 відкритого 01.10.2015 в сумі 200,26 доларів США;

- зобов'язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо вкладника, як вкладника, яки має право на відшкодування коштів за вкладом у банку ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 по залишку на картовому рахунку в сумі 6 160,29 грн. та депозитному Договору №10-2391175 від 06.10.2015 в сумі 1 901,08 доларів США, ОСОБА_3 по депозитному Договору №10-2390757 від 05.10.2015 в сумі 155,09 дол.США та поточному рахунку НОМЕР_1 відкритого 01.10.2015 в сумі 200,26 доларів США;

- зобов'язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити особу (вкладника) до загального реєстру на відшкодування коштів вкладників банку ПАТ «УКРІНБАНК» ОСОБА_1 залишку на картовому рахунку в сумі 6 160,29 грн. та депозитному Договору №10-2391175 від 06.10.2015 в сумі 1 901,08 доларів США, ОСОБА_3 по депозитному Договору №10-2390757 від 05.10.2015 в сумі 155,09 дол.США та поточному рахунку НОМЕР_1 відкритого 01.10.2015 в сумі 200,26 доларів США.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 в задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, її оскаржила ОСОБА_1 Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції було помилково встановлено, що позивач була пов'язана з банком, а саме була керівником Івано-Франківського відділення №2 ПАТ «УКРІНБАНК», оскільки вказане відділення є структурним підрозділом Івано-Франківського відділення ПАТ «УКРІНБАНК», а не відокремленим підрозділом Банку. Також, відповідач не повідомив про віднесення її до категорії пов'язаних осіб з банком, а суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що це не належить до повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів ПАТ «УКРІНБАНК». Крім того, висновки суду про те, що сума в розмірі 6 160,27 грн. не може бути включена до сум, які підлягають до відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів є неправильними, оскільки заробітна плата не просто нарахована, а зарахована на її картковий клієнтський рахунок, відкритий в ПАТ «УКРІНБАНК» (на залишки по якому нараховуються відсотки) та не є заборгованістю з заробітної плати в Банку-Банкрута. У зв'язку із цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а провадження по справі закриттю, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розміщені банківські вклади в ПАТ «УКРІНБАНК» на суми 1 901,08 доларів США, 155,09 доларів США відповідно на безстроковий термін по Заяві-договору про розміщення банківського вкладу №10-2391175, №10-2390757 від 06.10.2015 та 01.10.2015 р відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 на суму 200,26 доларів США.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239, винесеного на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934, в ПАТ «УКРІНБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016 (включно).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 22.03.2016 № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.03.2016 № 385, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» з 23.03.2016 до 22.03.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК», визначені, зокрема, статтями 37,38,47-52,52-1, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білу Ірину Володимирівну строком на два роки з 23.03.2016 до 22.03.2018 включно.

У лютому 2016 року позивач звернулась із зверненням до банку щодо включення ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідь на звернення Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів ПАТ «УКРІНБАНК» Біла І.В. листом № 162/0/25-16 від 28.03.2016 повідомила позивача про те, що кошти за її вкладом, розміщеним в Банку не підлягають відшкодуванню Фондом на підставі ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення), а тому відповідач правомірно та відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України не включила ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «УКРІНБАНК».

Однак колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 7 ч.1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч. 2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand vs. Austria у рішенні від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Частиною 3 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначає Закон України "Про банки і банківську діяльність".

Пунктом 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що господарським судам підвідомчі справи, зокрема: про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підсумовуючи наведені норми законодавства та враховуючи положення ст. 12 ГПК України, суд дійшов до висновку, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку.

Такий правовий висновок викладено в постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 за позовом управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" Куреного О.В. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до уповноваженої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії. Так, у постанові в даній справі від 15.06.2016 року Верховний Суд України зазначив, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а вони повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Підстави, порядок та правові наслідки закриття провадження у справі визначено у ст. 157 КАС України.

Так, у відповідності до п.1 ч.1 вказаної статті, суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Підсумовуючи наведені обставини та враховуючи характер спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку закрити провадження у справі № 809/271/16 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів ПАТ «УКРІНБАНК» Біли Ірини Володимирівни про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення, оскільки дану справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 157, 160, 165, 167, 224-2 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2016 року по справі № 809/271/16 скасувати, а провадження по справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст ухвали складено 02.09.2016.