Справа № 381/1107/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/1107/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Осаулова Н.А. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

30 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Фастівської міської ради у наданні їй дозволу на переведення належної їй частини будинку АДРЕСА_1 з житлового приміщення в нежиле з його подальшою реконструкцією під магазин промислових товарів;

- зобов'язати Фастівську міську раду надати дозвіл на переведення належної їй частини будинку АДРЕСА_1 з житлового приміщення в нежиле з його подальшою реконструкцією під магазин промислових товарів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у даному позові зазначені вимоги щодо переведення житла з житлового в нежиле, що за своєю природою є житловими відносинами, а відтак такі вимоги підлягають розгляду виключно в порядку цивільного судочинства.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що суд першої інстанції порушив вимоги чинного процесуального законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку із частиною 1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно ч. 1 статті 17 КАС України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень управлінських функцій.

Згідно ч. 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Додатково колегія суддів зазначає, що приписами ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Вказані норми не передбачають обмежень в переведенні в нежилі приміщення для непромислового виробництва жилих приміщень приватного житлового фонду.

Таким чином, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Як вже було зазначено вище позивач просить визнати протиправною відмову Фастівської міської ради у наданні їй дозволу на переведення належної їй частини будинку АДРЕСА_1 з житлового приміщення в нежиле з його подальшою реконструкцією під магазин промислових товарів та зобов'язати Фастівську міську раду надати дозвіл на переведення належної їй частини будинку АДРЕСА_1 з житлового приміщення в нежиле з його подальшою реконструкцією під магазин промислових товарів.

Суд першої інстанції посилається на норму п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України та зазначає, що такі вимоги як переведення житла з житлового в нежиле, що за своєю природою є житловими відносинами, підлягають розгляду виключно в порядку цивільного судочинства, а тому слід відмовити у відкритті провадження в справі.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач фактично оскаржує рішення Фастівської міської ради про відмову у наданні дозволу позивачу на переведення належної їй частини будинку АДРЕСА_1 з житлового приміщення в нежиле з його подальшою реконструкцією під магазин промислових товарів, а тому з вказаного вище та із змісту заявленого позову та характеру спірних правовідносин не вбачається ознаки спору про право, через що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її та постановляє нову ухвалу про направлення справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції, якщо визнає, що останнім порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 204, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2016 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.