Справа № 219/3091/2013-а
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2013-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/3091/2013-а
У Х В А Л А

03.09.2013року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Погрібної Н. М.,

при секретарі Тулаїнової О.С.,

за участю: представника ДВС України ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3, посилаючись на те, що 06.06.2008року відділом примусового виконання рішень ДВС України було відкрито виконавче провадження про стягнення з Міністерства фінансів Україні шляхом списання з розрахункового рахунку Головного управління Державного Казначейства України грошової компенсації в розмірі 3839,32грн. Відповідно до ст.. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вжити передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В порушення вимог ст. 11, 30, 31, 32 зазначеного закону державним виконавцем на протязі майже 5 років не було проведено жодних виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, крім того, не адресу стягувача не було направлено жодного документу виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, крім постанови про відкриття провадження. Постановою державного виконавця Кушнір Л. В. від 01.03.2013 року було повернуто на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження виконавчий лист 2/а/24/2007року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з Міністерства фінансів України шляхом списання з розрахункового рахунку Головного управління Державного Казначейства України грошової компенсації в розмірі 3839.32грн. на її користь. Вважає вказана постанова суперечить вимогам ст.. 11, 47 ЗУ Про виконавче провадження відсутній акт про наявність обставин, на які посилається державний виконавець. Посилання державного виконавця на звернення виконавчого провадження в даному випадку суперечить вимогам ст.. 49 ЗУ Про виконавче провадження, тобто безпідставно в порушення вимог закону державним виконавцем було завершено виконавче провадження. В порушення вимог ст.. 48 ЗУ Про виконавче провадження постанова про повернення виконавчого документу була направлена їй не триденний строк, а майже через два тижня. Вважає державним виконавцем Кушнір Л. В. порушено вимоги ст.. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в послідуючому дає їй право звернутись за захистом своїх прав до Європейського Суду з прав людини.

З урахуванням вищевикладеного просить суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 щодо невиконання рішення суду за виконавчим листом 2а-24-2007року, виданим Артемівським міськрайонним судом Донецької області:визнати незаконною та скасувати постанову про повернення їй вказаного виконавчого документі від 01.03.2013 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилась про день та час розгляду скарги була повідомлена належним чином, просила розглянути справу у її відсутність та просила її скаргу задовольнити у повному обсязі.

Представник ДВС України - ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснював, що вказане рішення суду перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, у зв'язку з тим, що боржником є центральний орган державної влади. Статтею З ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів України. Протягом періоду перебування на виконанні вказаного рішення суду вживались заходи щодо примусового стягнення боргу.01.01.2013 набув чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", згідно ст.3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень-за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. На виконання вказаного Закону, викладено в новій редакції Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, який встановлює порядок виконання органами Державного казначейства таких судових рішень. Згідно вказаного Порядку у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банкірського рахунка - на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній;оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості. ЩО сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів. Таким чином з набранням чинності вказаними нормативними документами у державного виконавця відсутні повноваження щодо виконання вказаного судового рішення. Крім того згідно ст.. 2 ЗУ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган. Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду. Відповідно до Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України 08.04.2011 № 446, Міністерство фінансів України є центральним органом виконавчої влади, та є органом уповноваженим законом на виконання функцій функцій держави, тобто є державним органом. Таким чином наявна заборона, встановлена Законом, щодо стягнення державним виконавцем коштів з боржника - Міністерства фінансів України. Згідно п.9 ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі наявної встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, як що у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, державний виконавець повертає виконавчий документ стягувачеві, про що виносить відповідну постанову. Така постанова була винесена 01.03.2013 року по виконавчому провадження про стягнення коштів з Міністерства фінансів України на користь ОСОБА_2. Таким чином дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, а тому просять в задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши представника ДВС України, вивчивши матеріали справи, виконавче провадження, вважає, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2008року, відкрито виконавче провадження з виконання: виконавчого листу 2/а/24 виданий 06.06.2007 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з Міністерства фінансів України шляхом списання з р/р Головного управління Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за невикористане службове обмундирування за період з 24.07.1996 року по 1999 року та з 20.03.2002рокупо 04.09.2003 року у розмірі 3839,32грн.

Згідно постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 01.03.2013року, вбачається, що в/л 2/а/24 виданий 06.06.2007р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області повернутий стягувачеві (ОСОБА_2 В.)

Згідно ст.. 6 Закону України Про виконавче провадження, Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності

порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст.. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ст.. 30 ч.2 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як було встановлено в судовому засіданні, в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.06.2008 року; відповідь Міністерства фінансів України від 26.06.2008 року на вимогу державного виконавця, згідно якої виконання рішення суду в силу статті 31 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік має здійснюватись за рахунок і в межах бюджетних асигнувань органами державного казначейства України за черговістю надходження рішень; вимога держвиконавця від 16.03.2012 року про надання інформації щодо виконання рішення; заява держвиконавця про заміну способу та порядку виконання рішення суду від 06.11.2012 року; ухвала Артемівського міськрайонного суду від 10.12.2012 року , згідно якої в задоволенні заяви про заміну способу та порядку виконання рішення суду, відмовлено; постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 01.03.2013 року.

Таким чином, після відкриття виконавчого провадження з 06.06.2008 року до 06.11.2012 року (коли була подана до суд заява про заміну способу та порядку виконання рішення суду), державним виконавцем ніяких дій спрямованих на виконання рішення суду не здійснювалось в порушення ст..ст.11,27,30 Закону України Про виконавче провадження.

Частина перша ст. 47 Закону України Про виконавче провадження, має вичерпний перелік підстав повернення стягувачеві виконавчого документа, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково при цьому згідно ч.2 вказаної статті закону потребує складенні державним виконавцем акту про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження даний акт відсутній, що є порушенням ст.. 47 Закону України Про виконавче провадження, а також зволікало порушення ст..49 вказаного закону.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3, задовольнити.

Керуючись ст.ст.383 - 389 ЦПК України, ст..ст. 11,27,30-32,47,49 Закону України Про виконавче провадженн, суд -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду зі скаргою.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 щодо невиконання рішення суду за виконавчим листом 2а-24-2007року, виданим Артемівським міськрайонним судом Донецької області 06.06.2007року.

Визнати незаконною та скасувати постанову про повернення ОСОБА_2 виконавчий документ від 01.03.2013 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. М.Погрібна