Справа № 815/3792/16
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3792/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Одеської міської ради до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко Оксани Сергіївни від 07.05.2015 р. № 21139599.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням здійснено державну реєстрацію права власності третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1. Підставою для зазначеної реєстрації визначено свідоцтво про право власності № 37200828, видане 07.05.2015 р., згідно з яким квартира площею 75,8 кв. м., житловою 29,2 кв.м., в рівних частках належить вищевказаним особам. Вищезазначене свідоцтво про право власності видано на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24.04.2015 р. № ОД 19 «Реконструкція квартири без змін геометричних розмірів, АДРЕСА_1». В той же час власники квартири фактично здійснили реконструкцію квартири зі зміною геометричних розмірів фундаментів у плані, на що державна реєстрація речових прав передбачає надання документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на відповідну земельну ділянку. Так, за договором купівлі продажу від 11.07.2003 р. вищезазначена квартира мала площу 60,8 кв. м., житлову - 30,6 кв. м., що також узгоджується із технічним паспортом, виданим КП «ОМБТІ та РОН» від 15.08.2002 р. Збільшення розміру площі квартири виникло внаслідок самочинно здійсненої прибудови на земельній ділянці, яка є власністю територіальної громади м. Одеси. Отже державний реєстратор допустив порушення вимог законодавства, здійснивши відповідну реєстрацію права власності без перевірки документів на відповідну земельну ділянку, що знаходиться під площею всього об'єкта нерухомого майна з урахуванням площі прибудови. Крім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 р., яка набрала законної сили, скасована реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації, на підставі якої державним реєстратором вчинено оскаржуваний запис. Зважаючи на викладені вище обставини, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. Згідно заперечень, реєстрація права власності здійснювалася на підставі відповідної декларації про готовність об'єкта до експлуатація, яка була чинна на момент вчинення оскаржуваної реєстраційної дії. Подальше скасування такої реєстрації в судовому порядку не свідчить про неправомірні дії державного реєстратора, які здійснювалися на її підставі. Також до повноважень органу державної реєстрації прав не входить перевірка на достовірність даних, зазначених в поданих заявником документах.

Представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради позов Одеської міської ради підтримала у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, не навівши жодних доказів в їх обґрунтування.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до суду не з'явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що 07.05.2015 р. державним реєстратором Антоненко О.С. видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно СТА 715101: квартиру АДРЕСА_1, площею 75,8 кв. м., житловою 29,2 кв.м., в рівних частках (1/5) ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4

В цей же день державним реєстратором Антоненко О.С. прийнято рішення № 21139599 про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру в рівних частках (1/5) за ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення необґрунтованим, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2003 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1387 (а.с.17-18), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 придбали в рівних частках у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 площею 60,8 кв. м., житловою - 30,6 кв. м. У складеному 15.08.2002 р. КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 19-23) технічному паспорті на вищевказану квартиру також зазначено загальну площу 60,8 кв.м. та житлову - 30,6.

24 квітня 2015 року Департаментом ДАБІ зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації за № ОД 19 стосовно об'єкта будівництва «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів, АДРЕСА_1», замовниками за якою визначено ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6

Відповідно до поданої декларації реконструкцію об'єкту проведено замовниками без зміни геометричних розмірів квартири на підставі дозволу на виконання будівельних робіт Інспекції ДАБК м. Одеси за №262/06 від 24.02.2006 року, загальна площа квартири визначена як 75,8 кв. м.

Згідно листа Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради №01-11/3025 від 11.08.2015 року вказаний у декларації дозвіл на виконання будівельних робіт не видавався. Так, дозвіл на виконання будівельних робіт за №262/06 був виданий 29.05.2006 року на об'єкт будівництва - квартиру №8 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, замовник ОСОБА_9

В той же час у вказаній декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 19 від 24.04.2015 року зазначено, що реконструкція здійснена без зміни геометричних розмірів, проте замовниками загальна площа квартири АДРЕСА_1 визначена вже як 75,8 кв. м.

Не погодившись із реєстрацією вищеозначеної декларації, Одеська міська рада оскаржила останню в судовому порядку (справа № 815/6628/15), в результаті чого постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2016 р. реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 19 від 24.04.2015 року «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів, АДРЕСА_1», замовниками за якою визначено ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_6 - скасовано. Зазначена постанова набрала законної сили 26.02.2016 р.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Передбачене вищевказаною нормою звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні встановлює обов'язок суду враховувати такі обставини при вирішенні даної справи. Таким чином, вищевказане судове рішення має преюдиційне значення для вирішення даного спору.

При вирішенні вказаної справи (№ 815/6628/15) судом також було встановлено, що збільшення загальної площі квартири АДРЕСА_1 здійснено замовниками за рахунок земельної ділянки, що знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси.

З огляду на матеріали справи, оскаржуване в межах даної справи рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко Оксани Сергіївни від 07.05.2015 р. № 21139599 прийнято із видачею свідоцтва про право власності від 07.05.2015 р. № 37200828, яке в свою чергу було видано на підставі скасованої в судовому порядку декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 24.04.2015 р. № ОД 19.

Згідно абз.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На момент виникнення спірних правовідносин процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначав Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (втратив чинність 01.01.2016 р.).

Пунктом 24 вказаного Порядку № 868 визначалося, що у випадках, установлених законом, державний реєстратор органу державної реєстрації прав після прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, відкриття відповідного розділу Державного реєстру прав та/або внесення записів до зазначеного Реєстру формує свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначено ст.15 вказаного Закону та передбачає:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав зобов'язаний надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 49 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;

письмову згоду співвласників багатоквартирного будинку (в разі добудови аттикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування);

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (в разі коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна змінилася його адреса).

Згідно з п.20 Порядку № 868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п.28 Порядку № 868 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону відмовляє у державній реєстрації прав, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

6) заявлене право вже зареєстровано.

Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно ч.1, ч.2 ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.122 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що Одеською міською радою не приймалося жодних рішень, пов'язаних із відведенням ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, судом встановлено, що державному реєстратору співвласниками квартири ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були подані документи, що не відповідали вимогам, встановленим Законом і не давали змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема не було подано документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, на якій було здійснено самочинне будівництво та за рахунок якої збільшено геометричні параметри квартири; а документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, не узгоджувався із технічним паспортом на об'єкт нерухомого майна в частині загальної та житлової площ квартири.

Зазначені обставини, в силу вищенаведеного правового врегулювання, обумовлювали прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав власності на квартиру, геометричні параметри якої були збільшені за рахунок самочинного будівництва на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Одеси.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст.7 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що державний реєстратор, який є суб'єктом владних повноважень, при прийнятті рішення діяв у непередбачений законодавством спосіб, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень (вчинення дії), та без дотриманням принципу верховенства права, у зв'язку із чим рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко Оксани Сергіївни від 07.05.2015 р. № 21139599 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно підпункту 3 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 26 листопада 2015 р. N 834-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 26 листопада 2015 р. N 835-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" територіальні органи, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2016 р.) організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до ч.2 цієї ж статті виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

Рішенням Одеської міської ради № 16-VIІ від 16.12.2015 р. визначено, що виконавчим органом Одеської міської ради, який здійснюватиме повноваження суб'єктів державної реєстрації прав, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на території міста Одеси є юридичний департамент Одеської міської ради; доручено юридичному департаменту Одеської міської ради вжити заходи, передбачені законом для створення умов реалізації на території міста Одеси повноважень, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, на теперішній час управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради фактично виконує функції та повноваження Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, однак не є його правонаступником.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути спір за даним колом учасників процесу, оскільки державний реєстратор, рішення якого оспорюється, звільнений з посади внаслідок ліквідації органу та не може виступати відповідачем, рівно як і не може бути відповідачем Одеське міське управління юстиції, відносно якого 16.08.2016 р. до Реєстру внесено запис № 6032848 про припинення юридичної особи, у зв'язку із чим суд відхиляє відповідні доводи представника відповідача, як підставу для відмови у задоволенні позову.

При цьому суд враховує, що належним відповідачем по справі є орган, до складу якого входив структурний підрозділ з питань державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, що здійснив спірну реєстрацію, а саме Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

З урахуванням викладеного, за результатами з'ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України суд вважає за необхідне винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Одеської міської ради задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко Оксани Сергіївни від 07.05.2015 р. № 21139599.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк