Справа № 2а-25/09
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2011 р. Справа № 25862/09

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Дяковича В.П., Яворського І.О.,

за участю секретаря судового засідання Наконечної М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2009 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Західенерго» до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання протиправним рішення та його скасування,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Західенерго»звернулося 09.10.2008 року в належний суд з позовом до виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення від 26.05.2008 року №317 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг для населення у житловому фонді м. Ладижин». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що Ладижинська теплова електрична станція є структурним підрозділом ВАТ «Західенерго», тепер ПАТ на балансі якої є 27 багатоквартирних житлових будинків, для мешканців яких остання виступає виробником і виконацем комунальних послуг. Решта багатоквартирних житлових будинків у м. Ладижин перебувають у комунальній власності і знаходяться на балансі Ладижинського міського комунального підприємства «Добробут». Проте, всупереч п.4 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», затвердженого наказом Держитлокомунгоспу України від 25.04.2005 року №60, а ні Ладижинська ТЕС, ані ПАТ «Західенерго» не давали згоди на виконання житлово-комунальних послуг для всього житлового фонду м. Ладижин. Крім того, Ладижинська ТЕС не може забезпечити виконання обов'язків, визначених у ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», для мешканців багатоквартирних житлових будинків, що передані у комунальну власність територіальної громади м. Ладижин. Відтак, Ладижинська ТЕС не відповідає вимогам, що ставляться перед виконавцем житлово-комунальних послуг у п.1.3 «Порядку визначення житлово-комунальних послуг у житловому фонді».

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2009 року позовні вимоги задоволено повністю. Суд виходив з того, що не представлено жодних доказів про те, що при винесенні оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Ладижинської міської ради було дотримано норм законодавства. Зокрема, представник відповідача у судовому засіданні ствердив, що згоди Ладижинської ТЕС на визнання її виконавцем комунальних послуг та документів, які б стверджували можливість згаданої ТЕС виконати обов'язки, визначені ч.1 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не було. Інших доказів, які б стверджували правомірність винесення оскаржуваного рішення відповідачем, суду також не представлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги покликання маються на те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем відповідно до п.4 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», тобто в межах повноважень. Ладижинська ТЕС надає житлово-комунальні послуги в багатоквартирні будинки житлового фонду, що перебувають на її балансі, та приватного житлового фонду, виконуючи для мешканців цих будинків роль виробника та виконавця житлово-комунальних послуг. Про це свідчить, зокрема те, що зі споживачами в цій частині житлового фонду Ладижинською ТЕС укладались договори про надання житлово-комунальних послуг та стягувалась плата за них. Відсутність в зазначеному рішенні виконавчого комітету розмежування на комунальний житловий фонд та житловий фонд, в якому житлово-комунальні послуги надаються безпосередньо Ладижинською ТЕС ніяким чином не порушує права даного підприємства та не позбавляє Ладижинську міську раду можливості визначити й інших виконавців в житловому фонді м. Ладижин.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області від 26.05.2008 року №317 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг для населення у житловому фонді м. Ладижин» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення населення у житловому фонді м. Ладижин Ладижинську ТЕС ПАТ «Західенерго» та зобовязано останню укласти з населенням (споживачами) м. Ладижин відповідні договори про надання згаданих житлово-комунальних послуг.

Згідно п.п. 1 п. «а» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчого комітету міської ради належить управління обєктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і звязку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Як вбачається із п.4 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначення виконавця житлово-комунальних послуг здійснюється органами місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до п.4.1 «Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», затвердженому наказом Держжитлокомунгоспу України від 25.04.2005 року №60, визначено, що виконавцем послуг централізованого опалення, централізованого постачання холодної та води, централізованого водовідведення, може бути, зокрема, виробник зазначених послуг з яким дійшли домовленості про надання таких послуг, та який відповідає вимогам п.1.3 Порядку. В даному пункті порядку встановлено, що виконавцем комунальних послуг може бути субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання відповідних житлово-комунальних послуг та який може забезпечити виконання обов'язків, визначених у ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до згаданого Закону виконавець, зокрема, зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період, утримувати в належному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та представлені суду матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що слід погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не було представлено жодних доказів дотримання виконавчим комітетом Ладижинської міської ради норм законодавства, зокрема, відсутня згода Ладижинської ТЕС про визнання її виконавцем комунальних послуг та немає достатніх документів, які б стверджували можливість ТЕС виконати обов'язки, визначені ч.1 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Отже, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області залишити без задоволення, постанову Сихівського районного суду міста Львова від 24 березня 2009 року по справі № 2-а-25/09/1319, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_1.