Справа № 815/4425/16
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4425/16
УХВАЛА

02 вересня 2016 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Андрухів В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Конкурсної комісії Одеської митниці ДФС про визнання незаконним, нечинним рішення, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Конкурсної комісії Одеської митниці ДФС, в якому позивач просить:

- визнати незаконним, нечинним (з моменту його прийняття, тобто з 29.07.2016 року) рішення Конкурсної комісії ДФС щодо невизначення переможця конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» в Одеській митниці ДФС начальника управління адміністрування митних платежів;

- зобов'язати визначити переможцем конкурсу на посаду начальника управління адміністрування митних платежів Одеської митниці ДФС кандидата, який набрав максимальну кількість балів, та визнати другого за рейтингом кандидата;

- стягнути з відповідача кошти в розмірі 3400 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої його незаконним рішенням.

Також, у позовній заяві міститься клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, у зв'язку з малозабезпеченістю, тяжким економічним станом у країні, та оскільки позивач є безробітним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах "Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд та ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Так, на думку суду, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виняткових обставин та не суперечити приписам чинного законодавства.

Наявність або відсутність доходів може бути підтверджена довідкою податкової інспекції про розмір доходів за перше півріччя 2016 року.

Крім того, поняття майнового стану охоплює не лише наявність доходів, а й наявність у власності позивача об'єктів нерухомого майна, транспортних засобів, що має бути підтверджено відповідними інформаційними довідками компетентних органів.

Враховуючи, що позивачем належних доказів скрутного матеріального стану, перебування на обліку в службі зайнятості населення та отримання допомоги по безробіттю до позову не додано, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору суд не вбачає.

Крім того, тяжкий економічний стан у країні, на який посилається заявник, не є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору згідно ст. 88 КАС України та ст.8 Закону України "Про судовий збір".

При цьому, суд звертає увагу, що перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору, наведений у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і позивач до цього переліку не входить.

Таким чином, у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору належить відмовити.

Згідно з приписами ч.3 ст.106 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідні процесуальні дії, за які передбачено сплату судового збору, суди здійснюють тільки після пред'явлення платником платіжного документа про сплату належної суми судового збору з підтвердженнями зарахування суми судового збору на казначейський рахунок згідно виписки з казначейського рахунку.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до адміністративного суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

Таким чином, ставка судового збору за позовну вимогу не майнового характеру, заявлену фізичною особою, становить 551,20 грн. (0,4 х 1378 = 551,20).

Пунктом 2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки вимоги позивача про визнання незаконним та скасування рішення і вимога про зобов'язання визначити кандидата переможцем конкурсу - є вимогами не майнового характеру, позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві немайнові вимоги у розмірі 551,20 х 2 = 1102,40 грн.

Разом з тим, оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3400 грн. впливає на майновий стан позивача, дана вимога є майновою.

Так, пунктом 3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, враховуючи, що розмір шкоди, яку просить стягнути позивач, складає 3400 грн., за вказану майнову вимогу позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, за заявлені позивачем вимоги майнового та не майнового характеру позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1102,40 + 551,20 = 1653,60 грн.

Крім того, у позові міститься клопотання про забезпечення позову.

Пунктом 3 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову, судовий збір справляється в розмірі 0,3 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 413,40 грн.

Крім того, згідно з ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Так, у позові міститься клопотання позивача про витребування у відповідача усіх наявних у нього доказів, що стосуються позовних вимог, перелік яких наведено у позовній заяві, проте, всупереч вимог ч.2 ст.106 КАС України, позивач не зазначає причини неможливості самостійного надання цих доказів.

Окрім викладеного, даний позов не відповідає вимогам пункту 3 ч.1 ст.106 КАС України, оскільки у позовній заяві не зазначено номер засобу зв'язку та адресу електронної пошти відповідача, якщо такі відомі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як вбачається з матеріалів позову, позивач оскаржує рішення від 29.07.2016 року, при цьому не зазначає, коли та з якого джерела він дізнався про оскаржуване рішення.

Позивач додав до позову лист відповідача від 04.08.2016 року на його запит на отримання публічної інформації від 31.07.2016 року, однак самого запиту не додав, що ускладнює вирішення судом питання щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати документи на підтвердження сплати судового збору, докази, на які посилається позивач, разом з їх копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, або причини неможливості самостійного надання доказів, докази поважності причини пропуску строку звернення до суду, а також зазначити номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти відповідача, якщо такі відомі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 108 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Конкурсної комісії Одеської митниці ДФС про визнання незаконним, нечинним рішення, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позову та сплатити судовий збір у розмірі 1653,60 (Одержувач УК у м. Одесі/Київський район, р/р 4005, МФО 828011, Банк ГУДКСУ в Одеській області, Код класифікації доходів 22030001, призначення платежу судовий збір) в строк до 12.09.2016 року та роз'яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: В.В.Андрухів