Справа № 127/9641/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/9641/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Романюк Л.Ф.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Томашук А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представник позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в травні 2016 року звернувся до Вінницького міського суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду від 10 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького міського суду від 10 червня 2016, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила суд їх задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2015 року у справі №127/11808/15-а залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 року позов ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької області - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видій соціальної допомоги та розгляду інших соціальних питань управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради оформленого протоколом від 19.05.2015 року №20 та зобов'язано розглянути звернення щодо призначення ОСОБА_2 державної соціальної допомоги на малозабезпечену сім'ю.

Вищевказаними рішеннями судів, що набрали законної сили встановлено, що рішення прийняті Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_2 соціальної допомоги є протиправними, прийнятими без врахування дійних обставин справи, а тому їх необхідно скасувати.

За наслідками чого позивач вкотре звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради зі зверненням щодо призначення соціальної допомоги про призначення та виплату державної соціальної допомоги починаючи із вересня 2014 року.

Однак, згідно рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги та розгляду інших соціальних питань управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 17.11.2015 року №47 ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні та виплаті з вересня 2014 року соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї з тих самих причин.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду від 10 червня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, відповідно до рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги та розрахунку інших соціальних питань Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради оформленого протоколом №41 від 14.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у зв'язку з тим, що у володінні позивача є більше одного транспортного засобу (а.с.4-5).

Як вбачається з довідки медико - соціальної експертної комісії № 789 серії 12ААА ОСОБА_2 є інвалідом другої групи (безтерміново) (а.с.17).

З матеріалів справи встановлено, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2014 року у справі №127/23280/14-а задоволено позов ОСОБА_1, до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, скасовано рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видів соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, оформленого протоколом №41 від 04.10.2014 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні соціальної допомоги.

Зобов'язано відповідача розглянути звернення ОСОБА_2 щодо призначення йому соціальної допомоги. Зазначене рішення суду не оскаржувалось відповідачем та набуло законної сили (а.с.6-7).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.08.2015 року у справі №127/11808/15-а залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 року позов ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької області - задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видій соціальної допомоги та розгляду інших соціальних питань управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради оформленого протоколом від 19.05.2015 року №20 та зобов'язано розглянути звернення щодо призначення ОСОБА_2 державної соціальної допомоги на малозабезпечену сім'ю (а.с.8-14).

Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та п.10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 року № 250, державна соціальна допомога не призначається у випадках, зокрема коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Як вбачається з матеріалів справи за позивачем зареєстровані транспортні засоби автомобілі: BMW 1992 року та TAYOTA LAND CRUISER 100 2006 року (а.с.8).

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 25.11.1998 року та довідки УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 25.06.2014 року автомобіль BMW 1992 року перебуває в розшуку в зв'язку з його викраденням, порушена кримінальна справа (а.с. 13-15).

При ухваленні рішення 17.11.2015 року про відмову в призначенні допомоги комісія прийняла до уваги те, що ОСОБА_2 є власником двох транспортних засобів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у володінні заявника перебуває лише один транспортний засіб, оскільки автомобіль BMW 1992 року з 1996 року знаходиться в угоні, що підтверджується карткою угону, а тому зазначений транспортний засіб у фактичному володінні позивача не перебуває і підстави зазначати його у декларації відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в поданій декларації позивачем зазначено правдиві відомості стосовно його доходів та доходів членів його сім'ї, а тому в нього є право на отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї відповідно до ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, комісією не враховано, що в ст. 7 Закону № 1768-ІІІ встановленні виключення, за яких може бути призначена державна соціальна допомога навіть при наявності чи володінні у сім'ї більше одного автомобіля.

Зокрема, якщо: у складі сім'ї є інвалід; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховується троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно - технічних. Вищих навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);неможливість отримання будь - яких джерел для існування, пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї.

Комісією не з'ясовано, чи поширюється дія ч.2 ст. 7 Закону № 1768-III на сім'ю ОСОБА_1 який є зокрема інвалідом, та дане питання можливості призначення допомоги не було предметом розгляду, як вбачається з виписки з протоколу № 47 від 17.11.2015 року.

В зв'язку з вищезазначеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те що відповідачем безпідставно проігноровано висновки судів, що в дійсності, транспортний засіб марки ВМW державний номер 11600ВІ, ще 1996 році було викрадено, про що Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області було порушено кримінальну справу, автомобіль знаходиться в розшуку. У відповідності до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто, факт реєстрації автомобіля за особою та право власності на автомобіль є різним поняттям, адже сама реєстрація транспортного засобу не завжди підтверджує право власності та транспортний засіб, а тому ОСОБА_2 не зобов'язаний декларувати даний транспортний засіб.

При аналізі вищенаведених обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до твердження, що комісією не були прийняті до уваги всі обставини, в тому числі і зазначені в постановах від 04.12.2014 року та 04.08.2015 року Вінницького міського суду Вінницької області, а тому рішення комісії з питань призначення на надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги та розподілу інших соціальних питань Управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, оформленого 17.11.2015 року в частині відмови ОСОБА_2 у призначенні соціальної допомоги з вересня 2014 року є протиправним та підлягає частковому скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання міську комісію з питань призначення та надання населенню житлових субсидій та інших видів соціальної допомоги та розгляду інших соціальних питань управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради виплатити ОСОБА_2 соціальної допомоги за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року у встановленому законом розмірі, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 162 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема у справах, в яких позивач оскаржує протиправну бездіяльність відповідача в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певну дію.

При цьому, суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію, тому що суд не може підміняти державний орган, рішення, дії або бездіяльність якого оскаржуються, приймати замість рішення, яке визнається протиправним інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає що судом першої інстанції було вірно встановлено те, що вирішення питання щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення соціальної допомоги не відноситься до компетенції адміністративного суду, а тому прийшов до правильного висновку, що в задоволенні даної вимоги позивача необхідно відмовити.

З огляду на вищезазначене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 вересня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6