Справа № 826/2230/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2230/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2016 року № 826/2230/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Власний захист»

До

Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві

про

скасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу, зобов’язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Власний захист» (надалі – позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві (надалі – відповідач), в якому просить суд:

- зобов'язати відповідача здійснити відображення в обліковій картці особового рахунку позивача в частині виправлення неправомірно нарахованої пені в розмірі 61 142,79 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на те, що грошове зобов’язання в сумі 252 000 грн було самостійно зменшено ТОВ «СК «Власний захист» шляхом подання відповідного уточнюючого розрахунку, внаслідок чого податкова вимога та рішення про опис майна в податкову заставу є безпідставними, а нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання є необґрунтованим. Просив розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 12.04.2016 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі в зв’язку з його необґрунтованістю.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття вказаних актів індивідуальної дії, стали наступні обставини.

Так, позивачем при заповненні податкової декларації з податку на прибуток за 2014 р. було допущено помилку у гр. 14, яка призвела до завищення податкового зобов'язання на суму 252 000 грн.

В подальшому, виявивши зазначену помилку, керуючись приписами ст.ст. 50, 102 ПК України, позивач скористався своїм правом та подав уточнений розрахунок 13.11.2015 p., в якому уточним раніше задекларовану суму зобов'язання по податку на прибуток шляхом її зменшення на 252 000 грн.

Відтак, у зв'язку з поданням уточненого розрахунку та приведенням у відповідність податкової декларації з податку на прибуток за 2014 p., у платника податків зменшилась сума зобов'язання, яка становила 252 грн. та яку позивач сплатив платіжним дорученням від 13.11.2015 р.

За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. В силу п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується

Відповідно до п.п.2.2 ст.2 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №576 від 10.10.2013р. податкова вимога формується, якщо платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки.

Разом з тим, пп.60.1.1 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Як встановлено судом, позивач уточнюючою декларацією з податку на прибуток від 13.11.2015 фактично зменшив суму податкового зобов'язання у розмірі 252 000,00 грн. Оскільки сума податкового боргу, визначена в податкові вимозі, погашена, відтак податкова вимога і рішення про опис майна в податкову заставу у відповідності до п. 61.1.1 ПК України є скасованими у зв'язку з погашенням податкового боргу, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити відображення в обліковій картці особового рахунку позивача в частині виправлення неправомірно нарахованої пені в розмірі 61 142,79 грн, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2016 відповідачем прийнято податкову вимогу № 546-16, якою позивача повідомлено про те, що загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов’язаннями станом на 20.01.2016 становить всього 61 142,79 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 0 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 61 142,79 грн.

Оскільки позивачем не оскаржується правомірність зазначеної податкової вимоги, а у суду відсутні докази її скасування/відкликання, то підстави для зобов'язання відповідача здійснити відображення в обліковій картці особового рахунку позивача в частині виправлення неправомірно нарахованої пені в розмірі 61 142,79 грн, відсутні.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Власний захист» - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Б. Федорчук