Справа № 805/1484/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року справа №805/1484/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 р. у справі № 805/1484/16-а (головуючий І інстанції Голошивець І. О.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Світанок" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році у сумі 40182,10 грн. та пені в сумі 1036,70 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів(далі позивач,Фонд) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Світанок (далі по тексту ТОВ Агрофірма Світанок, відповідач) про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році у сумі 40182, 10 грн. та пені в сумі 1036,70 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Світанок про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році у сумі 40182, 10 грн. та пені в сумі 1036,70 грн. - відмовлено у повному обсязі.

Суд першої інстанції виходив з того, Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Світанок вжито всіх передбачені чинним законодавством заходи по забезпеченню працевлаштування інвалідів у 2015 році.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідачем не виконані вимоги чинного законодавства щодо додержання встановленого нормативу створення робочих місць для інвалідів, що є порушенням відповідачем правил здійснення господарської діяльності, та як наслідок - стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій та пені.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідівє бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів. Бюджетна установа - Фонд є правонаступником Фонду соціального захисту інвалідів, як урядового органу. Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством соціальної політики України утворюються територіальні відділення Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі в межах граничної чисельності його працівників. Положення про територіальні відділення, їх структуру, штатні розписи та кошториси затверджує директор Фонду. Фонд є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Державної казначейської служби України, що визначено п.п. 1, 2, 12, 17 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14 квітня 2011 року № 129 (далі Положення) (із наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 4 Положення основними завданнями Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів; виконання програм щодо соціального захисту інвалідів.

Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством соціальної політики України та Державною службою з питань інвалідів та ветеранів України утворюються територіальні відділення Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що передбачено п.12 Положення.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом бюджетної установи Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідач, ТОВ «Агрофірма «Світанок» зареєстровано як юридична особа та включене до ЄДРПОУ за № 30835414.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Агрофірма «Світанок» до Відділення Фонду 26 лютого 2016 року подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ, затвердженою наказом Мінпраці України від 10.02.2007 р. № 42, що підтверджено штампом вхідної кореспонденції № 1/115, та не заперечується сторонами. Згідно відомостей наданого звіту встановлено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу відповідача становить 162 особи (код рядка 01); з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 5 осіб (код рядка 02). Також зазначено, що кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні становить 6 осіб. (а.с. 7, 125)

Таким чином, у відповідача повинно бути працевлаштовано 6 інвалідів, однак фактично працює 5 інвалідів.

Спірними правовідносинами у даній справі є невиконання відповідачем нормативу по створенню 1-го робочого місця для працевлаштування інвалідів, за які він самостійно мав сплатити Фонду суму штрафних санкцій, що відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає 40182, 10 грн. та пеню в сумі 1 036, 70 грн., однак, цього зроблено не було. (а.с. 8 , 8 - зворотній бік)

Відповідно до ч. 8 ст. 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування, зокрема, інвалідів. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-12 Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі по тексту - Закон № 875).

Відповідно до статті 7 Закону України № 875, законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно статті 17 цього Закону, метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875, рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої ст. 20 Закону № 875 визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначеністаттею 250 Господарського кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підприємством подано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів ТОВ «Агрофірма «Світанок» за 2015 рік (а.с. 7,125), яким визначено, що у відповідача повинно бути працевлаштовано 6 інвалідів, однак фактично працює 5 інвалідів. Тобто, ТОВ «Агрофірма «Світанок» не виконано норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування інвалідів. У звязку з чим, виходячи з Фонду оплати праці штатних працівників підприємства, яка складає 6509, 50 грн., середньорічної заробітної плати штатного працівника у розмірі 40 182, 00 грн., суми адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів Відділенням Фонду розраховано в сумі 40 182, 10 грн., що відображено у відповідних розрахунках, наданих позивачем сум адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів та суми пені на заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів. (а.с.8, 8- зворотній бік, 125)

Відповідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону УкраїниПро основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі по тексту - Порядок), звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті (далі - територіальний орган) незалежно від місцезнаходження.

Аналіз вищевказаних положень дає підстави для висновку про те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів, що не супроводжується обов'язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов'язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в ч.1 ст.18 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постановах від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11 за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Продекспорт" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та від 26 червня 2012 року у справі № 21-105а12 за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Одеської залізниці про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.

Тому, суд не може прийняти до уваги ствердження позивача, що відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», виконанням нормативу робочих місць є саме працевлаштування на основному місці роботи відповідної кількості інвалідів підприємством. Зазначений висновок позивача є помилковим та спростовується вищенаведеними нормами чинного законодавства та практикою їх застосування судами апеляційної та касаційної інстанцій при розгляді справ з аналогічних питань.

З наявних у справі доказів вбачається, що ТОВ «Агрофірма «Світанок» своєчасно подало до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік, тобто до першого березня 2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції № 1/115 від 26 лютого 2016 року (а.с. 7, 125). Дослідженням звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік, встановлено, що на підприємстві існує незайняте робоче місце, що створено для працевлаштування інваліда, у кількості 1 місце. Зазначена інформація узгоджується з відомостями, вказаними у звітностях Інформація про попит на робочу силу (вакансії) з характеристиками вакансії(й) та вимоги до претендента(ів) (для укомплектування вакансій Державною службою зайнятості), що подавались відповідачем протягом 2015 року до Марїнськогорайонного центру зайнятості. (а.с. 35-83, 85-124, 149-237).

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Марїнського районного центру зайнятості від 18 липня 2016 року № 01-18/1575 (а.с. 84), який доводить, що протягом року відповідач дійсно пропонував особам з обмеженими фізичними можливостями (інвалідам) працевлаштування на підприємстві. Проте, зазначена категорія осіб не працевлаштувалась на підприємство.

Листом від 02.06 2016 року № 01-18/1286 (а.с. 34, 148) Марїнськийрайонний центр зайнятості повідомив відповідача, що протягом 2015 року останній надавав до центру зайнятості звітність за формою № 3-ПН інформацію про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування інвалідів щомісячно за такими професіями: слюсар з ремонту сільськогосподарських машин та устаткування; робітник з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва; водій автотранспортних засобів; електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування.

Тобто, з метою укомплектування робочих місць, ТОВ «Агрофірма «Світанок» просило центр зайнятості сприяти у заповненні квоти на працевлаштування інвалідів, при наявності в них відповідної кваліфікації та досвіду роботи(а.с. 35-83, 85-124, 149-237).

Завдяки проведеній роботі, у ТОВ «Агрофірмі «Світанок» протягом 2015 року було працевлаштовано 9 осіб з обмеженими фізичними можливостями (а.с. 30):

- на посаді денний сторож працював ОСОБА_2;

- на посаді начальник гаража - ОСОБА_3;

- на посаді сторож - ОСОБА_4;

- на посаді слюсар - ОСОБА_5;

- на посадітракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва-ОСОБА_6;

- на посаді слюсар - ОСОБА_7;

- на посаді підсобний робітник будівельної бригади - ОСОБА_8;

- на посаді інженер з техніки експлуатації - ОСОБА_9;

- на посаді сторож - ОСОБА_10

Зазначені особи перебували в трудових правовідносинах з відповідачем протягом 2015 року. Інформація про відмову у працевлаштуванні інвалідам ТОВ «Агрофірма «Світанок», що направлялись або приходили до підприємства, у суду відсутня.

Крім того, матеріали справи містять відомості про впровадження ТОВ «Агрофірмою «Світанок» комплексу дій щодо виявлення інвалідів працездатного віку, які проживають на території Новоселидівської сільської ради. З метою виявлення та працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями відповідач звертався до Управління пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області з відповідним запитом, на який була надана відповідь від 07 липня 2016 року № 9332/03 зі списком громадян працездатного віку, які мають інвалідність (а.с. 31-32). За результатами опитування зазначених осіб встановлено, що останні працювати не можуть, зокрема, у звязку зі станом здоровя (а.с. 33).

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомляв Марїнський районний центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакансій) для працевлаштування інвалідів направленням встановленої законодавством форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) (а.с. 35-83, 85-124, 149-237).

Згідно з вимогами п. 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, позивач повинен був надати звіт форми 3-ПН не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії, якою є наступний день після створення робочого місця.

Зазначені вимоги чинного законодавства виконувались відповідачем належним чином протягом 2015 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) з відміткою про отримання їх службовою особою Марїнського міського центру зайнятості та інформаційні листи про наявність відповідних посад з метою сприяння в їх заповнення та, зокрема, й для працевлаштування інвалідів, з відміткою центру зайнятості про їх отримання (а.с. 35-83, 85-124, 149-237).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем у 2015 році хоча і фактично не прийняті інваліди на всі створені по нормативу робочі місця для їх працевлаштування, як визначено ст. 19 Закону № 875, проте вжиті всі заходи для недопущення порушення вимог вищезгаданого Закону. Зазначене доводиться постійними зверненнями відповідача до Марїнського районного центру зайнятості з запитами на працевлаштування інвалідів. При цьому, як вбачається зі змісту запитів, відповідач надавав не одну а декілька різноманітних вакансій для працевлаштування інвалідів протягом 2015 року (а.с. 35-83, 85-124, 149-237), зазначаючи заробітну плату не меншу за мінімальну в кожному періоді звернення. Проте, одне робоче місце для осіб з обмеженими фізичними можливостями на кінець 2015 року так і лишилось вакантним.

Відсутність працевлаштованих на підприємстві інвалідів у кількості 1 особи (з 6 необхідних), тобто вакансія на яку не був працевлаштований інвалід, виникла на думку суду з причин, що не залежали від відповідача, її виникнення зумовлено обєктивними факторами та обставинами, що не залежали від волевиявлення ТОВ «Агрофітма «Світанок», який належним чином виконував вимоги чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з відповідача адміністративно - господарської санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів у 2015 році у сумі 40182,10 грн. та пені в сумі 1036,70 грн. є необґрунтованим, оскільки відповідачем доведено факт вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Доводи апелянта про те, що звітування відповідача перед центром зайнятості про наявність вакантних місць для інвалідів не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за невиконання нормативу робочих місць для вказаної категорії осіб, колегія суддів не приймає через необґрунтованість, оскільки сам факт відсутності на підприємстві працевлаштованих інвалідів не є безспірною ознакою наявності відповідальності підприємства, яка могла настати лише у випадку, не вчинення останнім прямо передбачених законодавством заходів щодо працевлаштування інвалідів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України 20.06.2011 року за результатами адміністративної справи № 21-60а11 з одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 р. у справі № 805/1484/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 р. у справі № 805/1484/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_11