Справа № 822/2203/14
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2203/14

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство " Універсал Банк" в особі Хмельницького відділення № 1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 28.05.14 року №/1072 та №/1073,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство " Універсал Банк" в особі Хмельницького відділення № 1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 28.05.14 року №/1072 та №/1073.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 17.06.2008 року між позивачем - ОСОБА_2 та ВАТ "Універсал Банк" укладений кредитний договір №000101056, згідно якого банк надавав позивачу кредит.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту про припинення зобов'язань за Договором №CL55615 від 17.06.2008 року, станом на 21.08.2012 року загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за вищевказаним Договором №CL55615 від 17.06.2008 року становив 2618,12 доларів США (що, відповідно, еквівалентно 20926 грн. 63 коп.).

Відповідно до умов Угоди про припинення зобов'язань від 25.01.2010 року за Договором №CL55615 від 17.06.2008 року, вищезазначена заборгованість вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику на підставі ст.605 Цивільного кодексу України.

21.08.2012 року згідно службової записки позивачем було погашено заборгованість за кредитом, в звязку з чим, згідно з повідомленням про анулювання боргу від 08.10.2012 року ВАТ "Універсал Банк" в серпні 2012 року списав йому відсотки за користування тілом кредиту та штрафні санкції на суму 20926 грн. 63 коп. При цьому вказано позивачу на обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді анульованого боргового зобов'язання та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації.

Однак, як вбачається з матеріалів справи вказаного повідомлення ОСОБА_2 не отримував та ДПІ у м. Хмельницькому податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подавав.

09.04.2014 року відповідно до наказу ДПІ у м. Хмельницькому №1241 та п.75.1 ст.75 і пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України працівниками податкової інспекції проведена документальна виїзна позапланова перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, результати якої оформлені актом від 16.05.2014 року №22-25-17-02/1916/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 28.05.2014 року: №/1072, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 4170 грн. 66 коп., в т.ч. за основним платежем в сумі 3342 грн. 93 коп. та штрафними санкціями в сумі 835 грн. 73 коп. та №/1073 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 170 грн. по податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Не погоджуючись з вищенаведеним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених справ.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду 18.05.2016 року адміністративний позов задоволено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

У відповідності до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 .164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК України.

Так, згідно до п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

При цьому, згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За вимогами п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

У відповідності до п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1020, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Тому, відсотки, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, згідно ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що анульована (прощена) позивачу ПАТ "Універсал банк" заборгованість по відсотках в розмірі 20926 грн. 63 коп., нарахована протягом вищевказаного часу дії договору, не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Крім того, суд звертає увагу, що в чинній станом на момент розгляду судом справи редакції ПК України, у п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, законодавцем виправлено технічну неточність щодо визначення додаткового блага, яким, зокрема, є основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Прощена позивачу заборгованість за відсотками не є її доходом та додатковим благом, оскільки, якщо сума кредиту надається безпосередньо позичальнику, то неустойка (штраф чи пеня) ним не отримується, а банк, в свою чергу, має право як стягувати її, так і відмовитись від її стягнення.

Враховуючи вищенаведені правові норми, суд апеляційної інстанції вважає, що відсотки за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Щодо порушення позивачем п.179.7 ст. 179 ПК України, яка слугувала підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 28.05.2014 року колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зазначених вище норм ПК України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відтак, в даному випадку податковим правопорушенням є несплата платником податку задекларованої в податковій декларації суми податкового зобов'язання, відповідальність за яке передбачена ст.126 ПК України. Зокрема, пунктом 126.1 ст.126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Визначаючи вказану в спірному податковому повідомленні-рішенні суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 4178,66 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 3342 грн. 93 коп. та штрафними санкціями в сумі 835 грн. 73 коп., відповідач керувався п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 і п.123.1 ст.123 ПК України.

За змістом п.58.1 ст.58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Пунктом 54.3 ст.54 ПК України передбачений обов'язок податкового органу самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо через порушення вимог податкового законодавства відповідні грошові зобов'язання не нараховані особою, відповідальною за їх нарахування.

В силу п.123.1 ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, на платника податків накладається штраф в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання.

Отже, з урахуванням зазначених вище положень ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми податкового зобов'язання та, відповідно, застосування штрафних санкцій на підставі п.123.1 ст.123 ПК України, приймається та надсилається податковим органом особі, відповідальній за нарахування такого податку.

Відповідно до п.168.3 ст.168 ПК України, розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем).

Пунктом п.18.1 ст.18 ПК України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

В силу пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18 ПК України обов'язок щодо нарахування, утримання та сплати податку, передбаченого розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів покладений на податкового агента.

У зв'язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що банк як податковий агент повинен нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми анульованого (списаного) боргу за ставками, визначеними у п. 167.1 ст. 167 Кодексу, та згідно з пп."б" п.176.2 ст.176 Кодексу відобразити суму такого доходу у податковому розрахунку за формою 1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано.

У випадку невиконання зазначених вимог ПК України банком, який виконує функції податкового агента, для нього (а не для платника податку з доходу фізичних осіб) настають наслідки у вигляді нарахування податкового зобов'язання та застосування штрафних санкцій, передбачених п.123.1 ст.123 ПК України. Платник податку, який отримує дохід від податкового агента, не несе відповідальність за не нарахування податковим агентом податкового зобов'язання.

Відповідно до п.109.2 ст.109 ПК України, передбачена цим Кодексом та іншими законами України відповідальність, настає у випадку вчинення платниками податків, їх посадовими особами порушень законів з питань оподаткування, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до вимог ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення.

В силу п.109.1 ст.109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з норм Податкового Кодексу України не передбачено обов'язок платника податків, який отримує доходи від податкового агента, щодо нарахування податкового зобов'язання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні підстави для застосування абз. д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

За таких обставин, Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області не доведено правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 28.05.2014 року №/1072 та №/1073

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4