Справа № 2а-18705/10/0570
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2011-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

15 вересня 2011 р. справа №2а-18705/10/0570

Приміщення суду за адресою: м. Донецьк бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: Казначеєва Е. Г., Васильєвої І. А.

розглянувши в письмовому провадженні

заяву Державної судової адміністрації України,

подану спеціалістом Територіального управління ДСА України

в Донецькій області

ОСОБА_1 за дов. № 11-7317/10 від 27 жовтня 2010 р.

про перегляд за нововиявленими обставинами

постанови Донецького апеляційного адміністративного суду

від 15 грудня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-18705/10/0570 (головуючий суддя Гаврищук Т. Г.,

ОСОБА_2, ОСОБА_3 Г.)

за позовом ОСОБА_4

до 1) Державної судової адміністрації України,

2) Кабінету Міністрів України,

3) Міністерства фінансів України,

4) Державного казначейства України,

5) Апеляційного суду Донецької області

про визнання незаконною бездіяльності, зобовязання вчинити певні

дії з нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі та щомісячного грошового утримання, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася 23 липня 2010 року до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області про: 1) визнання незаконною бездіяльності відповідачів щодо не приведення посадового окладу позивачки у відповідність до статті 44 Закону України «Про статус суддів», Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310) та по не усуненню порушень фінансування, нарахування та виплати заробітної плати, 2) стягнення з Державної судової адміністрації України на користь позивачки суми недоплаченої заробітної плати та щомісячного грошового утримання судді, які утворилися в результаті неправильного застосування розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку посадового окладу, з січня 2006 року по час ухвалення рішення у справі, заборгованості по заробітній платі за період з 1 червня 2005 року по час винесення рішення, заборгованості по щомісячній надбавці за вислугу років, починаючи з січня 2009 року по час ухвалення рішення, недоплачених сум додаткового посадового окладу до відпустки, які утворилися в результаті неправильного застосування розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку посадового окладу судді, з січня 2006 року по час ухвалення рішення по справі, 3) зобовязання Міністерства фінансів України профінансувати витрати на виплату заборгованості з червня 2005 року по час винесення рішення, 4) зобовязання Апеляційного суду Донецької області, починаючи з часу ухвалення рішення по справі, здійснювати нарахування та виплату заробітної плати у відповідності по вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2010 року у справі № 2а-18705/10/0570 було ОСОБА_4 задоволено частково, а саме: 1) визнана незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Апеляційного суду Донецької області щодо не приведення з 19 серпня 2009 року посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат ОСОБА_4 у відповідність до статті 44 Закону України «Про статус суддів» (у редакції від 22 травня 2008 року), Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310) та по не усуненню порушень фінансування, нарахування та виплати заробітної плати; 2) стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_4 недоплачену суму заробітної плати та щомісячного грошового утримання судді з 19 серпня 2009 року, визначивши їх розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, недоплачену щомісячну надбавку за вислугу років з 22 травня 2008 року по 31 травня 2008 року у розмірі 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 01 червня 2008 року у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, недоплачену суму додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, починаючи з 19 серпня 2009 року; 3) зобовязано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати. В іншій частині позову було відмовлено.

З постановою Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2010 року не погодилася Державна судова адміністрація України, якою була подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року апеляційна скарга ДСА України на постанову суду першої інстанції від 8 вересня 2010 року була задоволена частково, а саме: постанова Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2010р. у справі № 2а-18705/10/0570 скасована в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до Міністерства фінансів України про визнання незаконною бездіяльності Міністерства фінансів України щодо не приведення з 19 серпня 2009 року посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат ОСОБА_4 у відповідність до статті 44 Закону України «Про статус суддів» (у редакції від 22 травня 2008 року), Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310) та по не усуненню порушень фінансування, нарахування та виплати заробітної плати, зобовязання профінансувати виплати на користь ОСОБА_4 В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Міністерства фінансів України про визнання незаконною бездіяльності Міністерства фінансів України щодо не приведення з 19 серпня 2009 року посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат ОСОБА_4 у відповідність до статті 44 Закону України «Про статус суддів» (у редакції від 22 травня 2008 року), Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310) та по не усуненню порушень фінансування, нарахування та виплати заробітної плати, зобовязання профінансувати виплати на користь ОСОБА_4 було відмовлено. В іншій частині постанова Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2010р. у справі № 2а-18705/10/0570 була залишена без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2010 року була виправлена допущена в постанові апеляційного суду від 15 грудня 2010 року описка та доповнена резолютивна частина постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року у справі № 2а-18705/10/0570 абзацом четвертим за таким змістом: «Доповнити абзац третій резолютивної частини постанови Донецького окружного адміністративного суду від 8 вересня 2010р. у справі № 2а-18705/10/0570 після слів «з Державної судової адміністрації України» словами «з рахунку державного бюджету України (№ 4024, відкритий у Державному казначействі України, МФО 820172), який передбачений на виконання рішень судів на користь суддів».

Докази перегляду даної справи в касаційному порядку Вищим адміністративним судом України відсутні.

4 серпня 2011 року Державною судовою адміністрацією України, від імені якої діє спеціаліст Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області ОСОБА_1 за дов. № 11-7317/10 від 27 жовтня 2010 року, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд була подана заява про перегляд рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року за нововиявленими обставинами. В заяві ДСА України просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

25 серпня 2011 року апеляційним судом за результатами розгляду клопотання ДСА України було поновлено строк на звернення з заявою про перегляд постанови від 15 грудня 2010 року за нововиявленими обставинами.

При виготовленні ухвал Донецького апеляційного адміністративного суду: від 9 серпня 2011 року про призначення клопотання ДСА України про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, від 25 серпня 2011 року про поновлення ДСА України строку для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та від 26 серпня 2011 року про відкриття провадження за нововиявленими обставинами були допущені описки в найменуванні заявника, а саме зазначено Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області замість Державною судовою адміністрацією України, від імені якої діє спеціаліст Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області ОСОБА_1 за дов. № 11-7317/10 від 27 жовтня 2010 року. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2011 року вказані описки було виправлено.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, їх явка обовязковою не визнавалася, що обумовило розгляд справи в порядку письмового провадження у відповідності до статті 197 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами визначає наступне.

За частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано. При цьому, під визначенням нововиявлені обставини (як фактичного, так і правового характеру) розуміються обставини, які: обєктивно існували на момент вирішення адміністративної справи, не були відомі і не могли бути відомі на той час суду або хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Завданням провадження за нововиявленими обставинами є перегляд справи з фактичного та (або) правового боку у звязку з виявленням обставин, про які не міг знати адміністративний суд. Підстави для провадження за нововиявленими обставинами визначені статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України, до них відносяться, насамперед, істотні для справи обставини, які обєктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були, і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. «Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення.

В обґрунтування підстав для подання заяви про перегляд постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року ДСА України посилається на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року у справі № К-37929/09 касаційна скарга представника Кабінету Міністрів України було задоволено, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, третіх осіб Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, Вищого господарського суду України про визнання незаконними та скасування актів було скасовано та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року була обґрунтована тим, що незалежність та недоторканість суддів гарантується наданням їм відповідно до Закону України Про статус суддів спеціальних умов матеріального та соціально-побутового забезпечення. Згідно зі статтею 44 вказаного Закону заробітна плата судді, як складова його матеріального і соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді. Вона складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. У свою чергу посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя. У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обовязки на адміністративних посадах, з тим, що б досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи. Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів немає.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України Про оплату праці умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. На виконання вказаного Закону 30 червня 2005 року та 03 вересня 2005 року Кабінет Міністрів України прийняв постанови № 514 Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України, згідно з абзацом другим пункту 1 якої посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01 червня 2005 року становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та № 865 Про оплату праці суддів, якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів (додатки № 2-6). Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 повинна була набрати чинності з 01 січня 2006 року. Однак, до набрання чинності вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів, у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати 332 грн. Іншою постановою від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, зокрема, постанову доповнено пунктом 4 1 , згідно з яким також встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови від 03 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01 вересня 2005 року Законом України Про державний бюджет України на 2005 рік розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати. Як видно зі Схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 8,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з державного бюджету. Також оклад голови загального апеляційного суду області становить 11 розмірів мінімальної заробітної плати, або 3652 грн., а посадовий оклад судді цього ж суду 9 розмірів мінімальної заробітної плати, або 2988 грн. Різниця у розмірах вказаних посадових окладів складає менше ніж 20 відсотків, а тому, оклад судді є більшим ніж 80 відсотків від посадового окладу голови суду. Крім того, у звязку з прийняттям Кабінетом Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів. Отже, вказані Схеми посадових окладів є такими, що відповідають встановленому статтею 44 Закону України Про статус суддів співвідношенню розмірів посадових окладів Голови Верховного Суду України, голів судів та суддів, а встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності. Вказана постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не була введена в дію, а тому суди не мали підстав для висновку про те, що оскаржувані постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України Про статус суддів суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про закон Про статус суддів стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обовязків судді. Оскаржуваною постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 не скасовуються і не змінюються, а навпаки встановлюються надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначено порядок преміювання тощо. Не містять у собі усі оскаржувані постанови Кабінету Міністрів України положень щодо обмеження прав суддів на забезпечення державою благоустроєним житлом, додатковою житловою площею, надання безоплатного користування усіма видами транспорту, обовязкового страхування життя та здоровя за рахунок коштів державного бюджету. Також вони не передбачають будь-якої заборони щодо застосування до грошових доходів суддів, як і до доходів інших громадян, механізму їх підвищення шляхом індексації відповідно до положень Закону України Про індексацію грошових доходів громадян.

Таким чином, Кабінет Міністрів України при прийнятті оскаржуваних постанов не зменшив розрахунок посадових окладів суддів, а отже, й не обмежив матеріальний і соціальний захист суддів. Видання вищенаведених постанов Кабінету Міністрів України, за висновком Вищого адміністративного суду України, не призвело до звуження змісту та обсягу статусу суддів.

Донецький окружний адміністративний суд при прийнятті постанови від 8 вересня 2010 року та Донецький апеляційний адміністративний суд при прийнятті постанови від 15 грудня 2010 року щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в адміністративній справі № 2а-18705/10/0570 виходили з обставин, які були встановлені, та висновків, які були викладені, в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року та ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України. З огляду на те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року вказані судові рішення були скасовані, а постанови Кабінету Міністрів України про оплату праці суддів, з якими позивачка повязувала свої вимоги щодо відновлення порушеного права на отримання належного їй розміру заробітної плати, були визнані касаційною інстанцією відповідними Закону України «Про статус суддів» та діючим вимогам законодавства, то наявні підстави для задоволення заяви Державної судової адміністрації України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року, скасування судового рішення апеляційної та першої інстанцій та відмови ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 245-252, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву Державної судової адміністрації України, подану спеціалістом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області ОСОБА_1 за дов. № 11-7317/10 від 27 жовтня 2010 року, про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року в адміністративній справі № 2а-18705/10/0570 задовольнити.

Скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2010 року в адміністративній справі № 2а-18705/10/0570.

Скасувати постанову Донецького окружного адміністративного від 8 вересня 2010 року в адміністративній справі № 2а-18705/10/0570.

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Донецької області про: 1) визнання незаконною бездіяльності відповідачів щодо не приведення посадового окладу позивачки у відповідність до статті 44 Закону України «Про статус суддів», Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310) та по не усуненню порушень фінансування, нарахування та виплати заробітної плати, 2) стягнення з Державної судової адміністрації України на користь позивачки суми недоплаченої заробітної плати та щомісячного грошового утримання судді, які утворилися в результаті неправильного застосування розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку посадового окладу, з січня 2006 року по час ухвалення рішення у справі, заборгованості по заробітній платі за період з 1 червня 2005 року по час винесення рішення, заборгованості по щомісячній надбавці за вислугу років, починаючи з січня 2009 року по час ухвалення рішення, недоплачених сум додаткового посадового окладу до відпустки, які утворилися в результаті неправильного застосування розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку посадового окладу судді, з січня 2006 року по час ухвалення рішення по справі, 3) зобовязання Міністерства фінансів України профінансувати витрати на виплату заборгованості з червня 2005 року по час винесення рішення, 4) зобовязання Апеляційного суду Донецької області, починаючи з часу ухвалення рішення по справі, здійснювати нарахування та виплату заробітної плати у відповідності по вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів» та Постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 без застосування обмеження величини мінімальної заробітної плати, встановленого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та пунктом 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 856 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310).

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Г.Яманко

Судді Е.Г.Казначеєв

ОСОБА_6