Справа № 2а/0570/4710/2011
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2011 року справа №2а/0570/4710/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Радіонової О.О.

суддів Нікуліна О.А. , Жаботинської С.В.

при секретарі судового засідання Левченко Г.О.

за участю представників від:

позивача: ОСОБА_2, представник за дов. від 18.01.11р.

відповідача: ОСОБА_3, представник за дов. від 05.01.11р.

розглянувши у відкритому судовому Управління Пенсійного фонду України

засіданні апеляційні скарги в Шахтарському районі Донецької області

Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального

страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України в м. Шахтарську

Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 20 червня 2011 року

по адміністративній справі № 2а/0570/4710/2011

за позовом Управління Пенсійного фонду України

в Шахтарському районі Донецької області

до Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області

про стягнення суми боргу у розмірі 171170,92грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в Шахтарському районі Донецької області звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області про зобовязання вчинити дії по підписанню актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та відшкодувати понесені витрати з виплати щомісячної державної адресної допомоги та відповідних витрат на виплати і доставки пенсій за період з жовтня 2010 року по лютий 2011 року включно на суму 171520,92 грн. (арк. спр. 2-4).

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач змінив позовні вимоги, згідно яких Управління Пенсійного Фонду України в Шахтарському районі Донецької області просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на загальну суму 171170,92 грн. в тому числі: витрати на виплату пенсії по втраті годувальника у розмірі 4347,35 грн.; допомогу на поховання у розмірі 1422,97 грн.; адресну допомогу, що сплачується за постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» від 26 березня 2008 року № 265 у розмірі 165123,60 грн.; поштовий збір у розмірі 277,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області на користь Управління Пенсійного фонду України в Шахтарському районі Донецької області витрати по виплаті пенсії у звязку із втратою годувальника на суму у розмірі 4347,35 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення основного розміру пенсії по втраті годувальника за період з жовтня 2010 року по лютий 2011 року у розмірі 4347,35 грн., оскільки страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутись до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Стосовно витрат на допомогу на поховання суд першої інстанції зазначив про відсутність у відповідача законних підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на допомогу на поховання ОСОБА_4 у розмірі 1422,97 грн., оскільки зазначена особа не є особою, яка померла від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та отримувала пенсію по втраті годувальника, а отже відсутній причинний звязок її смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на виплату адресної допомоги суд першої інстанції зазначив, що щомісячна державна адресна допомога є додатковою допомогою до пенсії і до основного її розміру не включається.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (арк. спр. 169-170).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві

або професійного захворювання, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року №5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 не врегульовані спірні правовідносини, оскільки встановлене ним правило підписання актів звірків розрахунків має застосовуватися за відсутності спору.

Також, скаржник зазначає, що особи, які отримують пенсії не перебувають на обліку у відділенні Фонду.

Управління Пенсійного фонду України в Шахтарському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права (арк. спр. 172-173).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що державна адресна допомога є складовою розміру пенсії.

Також, апелянт зазначає, що вказаний спосіб захисту порушеного права повністю відповідає пункту 4 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

На відповідача покладений обовязок по своєчасному та повному відшкодуванню органам Пенсійного фонду України пенсій, сплачених особам, яким призначені пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідачеві були направлені акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01 грудня 2010 року по 01 квітня 2011 року включно на суму 104 274,63 грн.

Зазначена сума витрат не була прийнята фондом.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечувала проти апеляційної скарги позивача та підтримала подану ним другу апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності відшкодування Пенсійному фонду України витрат на виплату пенсій.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788), Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-ХІV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон №1105) та Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року №5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697 (далі Постанова №5-4/4).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виплата зазначеної державної адресної допомоги передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 (далі Постанова 265). Пунктом 1 вказаної постанови встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною та щомісячної доплати до пенсії у зв'язку з втратою годувальника членам сімей шахтарів, смерть яких настала внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) не досягає в осіб, яким призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, на одного непрацездатного члена сім'ї 100 відсотків, на двох - 120 відсотків, на трьох і більше - 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У пункті 2 Постанови №265 зазначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Таким чином, підстави виплати щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої Постановою №265, безпосередньо не пов'язані з фактами нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності.

Пунктом 4 Постанови №265 встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

З набранням чинності Закону № 1105, обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, відповідно до підпунктів «г», «д» пункту 1 статті 21 зазначеного Закону покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

Згідно з статтею 8 Закону 1788 виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, які формуються за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов'язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Тобто, з наведених законодавчих актів не вбачається обов'язок відповідача відшкодовувати виплачені позивачем суми державної адресної допомоги.

Пунктом 4 Порядку № 5-4/4 передбачено, що відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Суму витрат з виплати і доставки пенсій визначають органи Пенсійного фонду на підставі Граничних тарифів на основні послуги зв'язку.

Таким чином, пунктом 4 зазначеного Порядку вказаний вичерпний перелік виплат, які здійснюються Пенсійним фондом України та відшкодовуються в подальшому Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У цьому переліку не зазначена державна адресна допомога, як така, що підлягає відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 5-4/4, органи Пенсійного фонду України щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, на підставі списку осіб, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та списку померлих осіб, які отримували пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, проводять з відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звірку витрат за особовими справами потерпілих, складають акт щомісячної звірки витрат за особовими справами потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності та до 15 числа місяця наступного за звітним подають його відповідним головним управлінням Пенсійного фонду і управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відповідно до пункту 6 зазначеного Порядку Головні управління узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України. Згідно пункту 7 Порядку зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення основного розміру пенсії по втраті годувальника за період з жовтня 2010 року по лютий 2011 року у розмірі 4347,35 грн.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року та рішення Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2011 року у справі № 2а-24296/10/0570 суми основного розміру пенсії по втраті годувальника за особовими справами за попередні періоди вже стягувалися з відповідача на користь позивача (судові рішення наявні в матеріалах справи).

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача допомоги на поховання у розмірі 1422,97 грн. колегія суддів зазначає наступне.

У статті 25 Закону України Основи законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування перелічені види соціальних послуг і матеріального забезпечення за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Усі види страхування, крім медичного, включають допомогу на поховання. Так, зокрема, до пенсійного страхування входить допомога на поховання пенсіонерів; до страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві); до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

Статтею 21 цього Закону визначено соціальні послуги та виплати, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Так, у разі настання страхового випадку він у встановленому законом порядку повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість повязаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34 зазначеного Закону у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 року № 826, регулює питання відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків таких витрат страхувальнику або сімї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та повязаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено Кабінетом Міністрів України (пункт 2 Порядку). Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником (пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом другим частини девятої статті 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26 Закону України Основи законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, частини другої статті 24 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності вбачається: якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика та відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообовязкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини восьмої статті 34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином, допомога на поховання відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків тільки в разі настання смерті за наслідками отриманого нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, що підтверджується висновками спеціальних медичних закладів.

Положення пункту 4 Порядку відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року № 5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697, яким зобовязано Фонд соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на допомогу на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, котра отримувала пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суперечить положенням Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а тому до спірних відносин застосуванню не підлягає.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними матеріалами справи, ОСОБА_4 не є особою, яка померла від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та отримувала пенсію по втраті годувальника, а отже відсутній причинного звязку її смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у відповідача законних підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на допомогу на поховання у розмірі 1422,97 грн., відтак в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Шахтарському районі Донецької області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Шахтарську Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року у адміністративній справі № 2а/0570/4710/2011 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2011 року у адміністративній справі № 2а/0570/4710/2011 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Шахтарському районі Донецької області до Відділення виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання в м. Шахтарську Донецької області про зобовязання вчинити дії по підписанню актів щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та відшкодувати понесені витрати з виплати щомісячної державної адресної допомоги та відповідних витрат на виплати і доставки пенсій залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у судовому засіданні 05 серпня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена та підписана колегією суддів 08 серпня 2011 року.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_5