Справа № 2а-3601/11/0528
Суддя: Чумак Сергій Юрійович
Дата ухвалення: 2011-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Костюков Д.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2011 року справа №2а-3601/11/0528

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Чумака С.Ю.

суддів

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

при секретарі Іллінові О.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Донецьку апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 ОСОБА_4 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 3 червня 2011 року у справі № 2а-3601/11/0528 за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного Фонду України в місті Краматорську та Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської Ради про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії та соціальних виплат як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача здійснити йому перерахунок пенсії та соціальних виплат як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за період з 1 січня 1990 року по 31 грудня 2010 року.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 3 червня 2011 року зазначений позов за період позовних вимог з 01.01.1990 року по 09.08.2010 року залишено без розгляду на підставі ч. 1 та 2 ст. 99 КАС України у звязку з пропуском строку звернення до суду.

Постановою суду першої інстанції від 3 червня 2011 року позовні вимоги за період з 10.08.2010 року задоволені частково, зобовязано УПФУ в місті Краматорську провести з 10.08.2010 року перерахунок призначеної позивачу державної пенсії, розмір якої не повинен бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої повинен складати 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з відповідності мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням вимог частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з 1 січня 1990 року з підстав, які зазначені в позовній заяві.

Відповідачами постанова суду не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши за матеріалами справи доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи, що повязано з виконанням ним обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. / а.с. 8-12/.

Колегією суддів доводи апеляційної скарги розглянуті за період позовних вимог з 10 серпня 2010 року, оскільки інші позовні вимоги залишені без розгляду ухвалою суду від 03.06.2011 року і остання оскаржується позивачем окремо від постанови.

Згідно частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року № 3551 інвалідам війни ІІ групи пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зазначена редакція частини 4 статті 12 Закону № 3551 діє з 1 січня 2006 року, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність виплати відповідачем в період з 10 серпня 2010 року по час прийняття судового рішення позивачу підвищення до пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Доводи апеляційної скарги про незаконність внесення змін до частини 4 статті 13 Закону № 3551 Законом від 05.10.2005 року № 2939, якими останню було викладено у вищевказаній редакції, є безпідставними, оскільки положення вказаного Закону неконституційними не визнавались.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду в цій частині винесена законно та обґрунтовано, підстав для її скасування не вбачається, у звязку з чим апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІI групи в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Пунктом 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" з метою

приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію абзаців 2-7 частини 4 статті 48 № 796 в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Разом з цим, 9 липня 2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік». Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік» не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Аналогічне рішення Конституційним Судом України прийнято й 22.05.2008 року у справі № 10рп/2008.

Таким чином, з 22.05.2008 року остаточно відновлено дію статті 48 Закону № 796 в редакції, яку вище зазначив суд.

Вказаний висновок колегією суддів зроблений також з урахуванням позиції Конституційного Суду України при прийнятті рішення від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010, який зазначив, що визнання неконституційним Закону № 2222… означає відновлення дії попередньої редакції норм Конституції України, які були змінені, доповнені та виключені Законом N 2222. Це забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.

У 2009 та 2010 роках зазначені положення статті 48 Закону № 796 не зупинялись та не змінювались, у звязку з чим позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Всупереч рішенню Конституційним Судом України від 22.05.2008 року у справі № 10рп/2008 та вимогам статті 48 Закону № 796 у червні 2008 року позивачу така допомога виплачена в розмірі 120 гривень.

Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат є визначальною для вирішення даного спору і гарантується частиною 2 статті 46 Конституції України.

Доводи відповідача, що розмір допомоги повинен визначатись у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України № 562, суд вважає необґрунтованими, оскільки статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами. Крім того, Закон № 796 є спеціальним Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок… соціального захисту потерпілого населення.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування щодо передбаченої Законом № 796 щорічної допомоги на оздоровлення не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції послався на положення статті 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», згідно якої надано право Кабінету Міністрів України у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Разом з тим, КМУ на реалізацію наданих йому повноважень у 2010 році розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не встановлювався, нормативно-правові акти з цього приводу не видавались, тому підстав для застосування статтю 70 вказаного Закону немає. Постанова КМУ № 562 видана 12.07.2005 року, тобто не на виконання повноважень, які надані Кабінету Міністрів України статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», а тому не може бути застосована в даному випадку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи в частині вимог щодо нарахування та виплати недоплаченої суми допомоги на оздоровлення за 2010рік припустив порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог щодо виплати допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 3 червня 2011 року у справі № 2а-3601/11/0528 в частині відмови ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача виплатити допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат скасувати.

Позов ОСОБА_5 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо невиплати ОСОБА_5 у 2010 році щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі піяти мінімальних заробітних плат.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради виплатити ОСОБА_5 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік згідно частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат з урахуванням раніше сплачених сум за рахунок коштів Державного бюджету України

В іншій частині постанову Краматорського міського суду Донецької області від 3 червня 2011 року у справі № 2а-3601/11/0528 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів С.Ю.Чумак

ОСОБА_2

ОСОБА_3