Справа № 12891/12/2070
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаГриціва М.І.,
суддів:Волкова О.Ф., Коротких О.А.,
розглянувши заяву головного управління ДФС у Харківській області (далі - ДФС) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 квітня 2016 року, постановленої у справі за позовом ОСОБА_4 до державної фіскальної служби в Харківській області, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, про зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 1 квітня 2016 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2016 року про часткове задоволення позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою Вищого адміністративного суду України, ДФС подала заяву про її перегляд Верховним Судом України з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статті 9 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» , що, на думку заявника, підтверджується рішенням суду касаційної інстанції від 10 липня 2008 року.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Якщо проаналізувати вимоги заяви про перегляд у контексті зазначених у ній суджень та аргументів, а також текстів рішень суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву та наданого для порівняння, змісту (характеру) правовідносин, які склалися між сторонами спору у кожній із справ, обсягу та юридичної природи фактичних обставин справ, що зумовили конкретне, відповідне правозастосування, яке автор заяви оцінює як неоднакове й таке, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, інших передумов, наведених в заяві, то в підсумку можна дійти висновку, що ця заява не містить підстав, що вказують на наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та на можливість відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись статтею 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державної фіскальної служби в Харківській області, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, про зобов'язання вчинити певні дії про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 квітня 2016 року.

Суддя-доповідач М.І. Гриців

Судді: О.Ф. Волков

О.А. Коротких