Справа № 2а-1935/11/1270
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цицюра О. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року справа №2а-1935/11/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Радіонової О.О.

суддів Нікуліна О.А. , Жаботинської С.В.

при секретарі судового засідання Касьяновій В.М.

за участю представників від:

позивача: не з»явився, повідомлений належним чином

відповідача 1: ОСОБА_2 представник за дов. від 04.01.11р.

відповідача 2: ОСОБА_2 представник за дов. від 04.01.11р.

третьої особи: не з»явився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому Алчевської обєднаної державної податкової

засіданні апеляційні скарги інспекції в Луганській області

Державної податкової адміністрації

в Луганській області

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 27 травня 2011 року

по адміністративній справі № 2а-1935/11/1270

за позовом ОСОБА_3

до Алчевської обєднаної державної податкової

інспекції в Луганській області

Державної податкової адміністрації

в Луганській області

третя особа ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області

про визнання недійсним пункту 2.1 наказу ДПА в Луганській області від 30.03.2007р. №209-о в частині визнання строку служби для виплати грошової допомоги при звільненні та стягнення недорахованої грошової допомоги,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Алчевського міського суду Луганської області з позовом до Алчевської обєднаної державної податкової інспекції в Луганській області, Державної податкової адміністрації в Луганській області про визнання недійсним пункту 2.1 наказу ДПА в Луганській області від 30.03.2007 р. №209-о в частині визначення строку служби для виплати грошової допомоги при звільненні та зобовязання додатково виплатити грошову допомогу за 14 календарних років в сумі 20301,68 грн. (арк. спр.2).

Постановою Алчевського міського суду Луганської області від 12 липня 2007 року у задоволені позову відмовлено (арк. спр. 41).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що фактично позивачу була надана грошова допомога, тому підстави для визнання пункту 2.1 наказу та задоволення іншої позовної вимоги відсутні.

Позивач не погодився з прийнятим рішенням та подав апеляційну скаргу (арк. спр.44-45)

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2007 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Алчевського міського суду Луганської області від 12 липня 2007 року без змін (арк. спр. 74-76).

В обґрунтування прийнятого рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідач на підставі наказу Державної податкової адміністрації в Луганській області правомірно виплатив позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % мінімального грошового забезпечення за 5 повних років служби.

Позивач не погодився з рішенням суду апеляційної інстанції та подав касаційну скаргу (арк. спр. 83-84).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2011 року касаційну скаргу задоволено, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (арк. спр. 102-104).

В обґрунтування прийнятого рішення суд касаційної інстанції зазначив, що у порушення вимог статей 11, 86 Кодексу адміністративного судочинства України судами попередніх інстанції неповно зясовані обставини справи, що мають значення для вирішення спору, не встановлено, чи набув позивач право на отримання допомоги на підставі статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та на підставі яких нормативно-правових актів йому сплачено кошти у сумі 593,76 грн. за 4 роки служби в органах внутрішніх справ при звільненні у лютому 2002 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2011 року прийнято до провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Алчевської обєднаної державної податкової інспекції в Луганській області, Державної податкової адміністрації в Луганській області про визнання недійсним пункту 2.1 наказу ДПА в Луганській області від 30.03.2007 р. №209-о в частині визначення строку служби для виплати грошової допомоги при звільненні та зобовязання додатково виплатити грошову допомогу за 14 календарних років в сумі 20301,68 грн. (арк. спр. 106).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року за клопотанням представника відповідача Державної податкової адміністрації в Луганській області залучено в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (а.с.126).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року адміністративний позов задоволено, визнаний недійсним пункт 2.1 наказу Державної податкової адміністрації в Луганській області від 30 березня 2007 року №209-о в частині визначення строку служби для виплати грошової допомоги при звільненні. Встановлено строк служби для виплати грошової допомоги 19 років. Зобовязано Алчевську обєднану державну податкову інспекцію в Луганській області додатково виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу за 14 календарних років служби (арк. спр.178-181). В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач при звільненні з органів внутрішніх справ не набув права на отримання грошової допомоги, а тому пунктом 2.1 наказу № 209-о від 30.03.2007р. ДПА в Луганській області невірно визначено строк служби для виплати грошової допомоги при звільненні позивачу.

Алчевська обєднана державна податкова інспекція в Луганській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (арк. спр. 190-191).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що при попередньому звільненні позивач отримав вихідну допомогу, а тому відповідач правомірно не зарахував період попередньої служби для нарахування грошової допомоги.

Державна податкова адміністрація в Луганській області також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (арк. спр. 194-196).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що власне бажання є підставою для звільнення, а поважні причини є умовами для здійснення звільнення за власним бажанням.

Також, апелянт вказує на те, що при попередньому звільненні з Алчевського МВ УМВС України в Луганській області було визнано право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні 20 лютого 2002 року та це право позивачем не оскаржувалося, він таку допомогу отримав, що є підставою для не врахування періодів попередньої служби.

Представник апелянтів у судовому засіданні підтримав апеляційні скарги та просив суд їх задовольнити.

Позивач та третя особа у судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З 26 березня 2002 року по 30 березня 2007 року ОСОБА_3 працював у відділі податкової міліції Алчевської обєднаної державної податкової інспекції в Луганській області та наказом Державної податкової адміністрації в Луганській області від 30 березня 2007 року № 209-0 був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. На момент звільнення ОСОБА_3 була нарахована грошова допомога розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 5 повних календарних років відповідно частини 1 статті 9 Закону № 2262, тобто за період проходження служби в органах державної податкової служби ( а.с.3)

В період з 15 вересня 1999 року по 20 лютого 2002 року ОСОБА_3 працював у Алчевському МВ УМВС України в Луганській області та наказом УМВС України в Луганській області від 20 лютого 2002 року № 36 о/с звільнений з органів МВС за власним бажанням ( а.с.147)

Відповідно до розрахункового листа по заробітній платі ОСОБА_3 при звільненні з органів внутрішніх справ, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року була виплачена вихідна допомога в розмірі 593,76 грн. (т.116-118).

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності виплати вихідної допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України Законом України від 09 квітня 1992 року №2262 -XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262), постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі Постанова КМУ № 393).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 Закону №2262 особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 9 Закону №2262, в редакції чинній на час звільнення позивача зі служби у лютому 2002 року, передбачала те, що особам начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільнялися зі служби, виплачувалася допомога в порядку і розмірах, що визначалися Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Указом Президента України від 23 червня 2001 року №463/2001 військовослужбовцям внутрішніх військ (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ при звільнені з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою років, за віком, за станом здоровя, у звязку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а звільненим з військової служби або з органів внутрішніх справ через сімейні обставини або інші поважні причини виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям внутрішніх військ, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ звільненим зі служби за службовою невідповідністю, у звязку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, грошова допомога не виплачується.

Постановою КМУ № 12 від 08.01.2000р. «Про внесення змін до постанови КМУ від 17.07.1992р. № 393» визначений порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України №393 військовослужбовцям ( крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров»я, у зв»язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі ( в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільненим з військової служби або з органів внутрішніх справ через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується грошова допомога у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Cудом першої інстанції було встановлено, що позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ за власним бажанням у 2002 році була виплачена вихідна допомога на підставі п. 10 постанови КМУ № 393.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання вищевказаної допомоги у 2002 році, посилаючись на Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, затверджений постановою КМУ від 04.03.1994р № 150, який не містить таку поважну причину звільнення як власне бажання.

З наказу начальника УМВС України в Луганській області від 20.02.2002р. № 36 ОСОБА_3 був звільнений за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР.

На момент звільнення позивача з органів внутрішніх справи в Положенні про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР не було такої самостійної підстави звільнення, як «через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України».

Частиною 6 статті 9 Закону №2262 передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання грошової допомоги.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми Закону та враховуючи фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки при попередньому звільненні позивача з Алчевського МВ УМВС України в Луганській області було визнано право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у лютому 2002 року та це право позивачем не оскаржувалось, таку допомогу він отримав, що підтверджено матеріалами справи, тому ДПА в Луганській області правомірно при розрахунку грошової допомоги не врахувала періоди попередньої служби.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції, тому є підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 24, 94, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Алчевської обєднаної державної податкової інспекції в Луганській області та Державної податкової адміністрації в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року у адміністративній справі № 2а-1935/11/1270 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 травня 2011 року у адміністративній справі № 2а-1935/11/1270 скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_3 до Алчевської обєднаної державної податкової інспекції в Луганській області, Державної податкової адміністрації в Луганській області, третя особа - ОСОБА_4 Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання недійсним пункту 2.1 наказу Державної податкової адміністрації в Луганській області від 30 березня 2007 року №209-о в частині визначення строку служби для виплати грошової допомоги при звільненні та зобовязання додатково виплатити грошову допомогу відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 10 серпня 2011 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Постанова у повному обсязі складена та підписана колегією суддів 12 серпня 2011 року.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_5