Справа № 2а-1897/10/1224
Суддя: Чумак Сергій Юрійович
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Буйкін М.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2011 року справа №2а-1897/10/1224

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Чумака С.Ю.

суддів

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_4 та Управління Пенсійного Фонду України у місті Рубіжному Луганської області на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 жовтня 2010 року у справі № 2а-1897/10/1224 за позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рубіжному Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату державної пенсії відповідно до частини 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12 ( далі Закон № 796) в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, збільшивши її на 12% та у 3,5 рази з 1 січня 2005 року згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 ( далі Постанова № 894) та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.12.2005 року № 1293 ( далі Постанова № 1293), та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону № 796.

Постановою суду першої інстанції від 26 жовтня 2010 року позовні вимоги задоволені частково, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткової пенсії в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 1 вересня 2010 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, постанову суду просив скасувати, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, а у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляції відповідач послався на положення Постанов КМУ від 28.05.2008 року № 530 та від 16.07.2008 року № 654, якими питання обчислення державної та додаткової пенсії визначені по-іншому ніж в Законі № 796, який не визначає розмір, з якого вираховується мінімальна пенсія за віком.

Згідно частини 1 статті 197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг, вважає останні необґрунтованими, а постанову суду такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що позивач учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інвалідом 2 групи, захворювання повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. / а.с. 7-12/.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з принципу пріоритетності норм закону над підзаконними актами та обґрунтованості вимог позивача з огляду на приписи ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України № 796, а також із положень ч. 1 ст. 28 Закону України № 1058.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки положення даного Закону мають вищу юридичну силу ніж нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, які не можуть суперечити вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений статтею 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується лише при визначенні розмірів пенсій, призначених за цим Законом, з огляду на принцип законності, закріплений статтею 9 КАС України, відповідно до частини 7 якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини. Мінімальний розмір пенсії визначений лише цим Законом, у звязку з чим саме цей розмір і підлягає застосуванню в даному випадку.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог у вищезазначеній частині, у звязку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача також не ґрунтується на вимогах діючого законодавства і задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Так, постановою № 894 з метою здійснення заходів щодо соціального захисту пенсіонерів збільшено з 1 вересня 2004 року на 12 відсотків пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, державної допомоги та сум індексацій), призначені відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою № 1293, з метою здійснення подальших заходів щодо диференціації розмірів пенсій було прийнято рішення про збільшення розміру пенсії, призначеної відповідно до статті 54 Закону № 796: у 3,5 рази пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей; у 2,5 рази пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках, громадянам, евакуйованим у 1986 році із зони відчуження, та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено, що мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону, не може бути нижчим: для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи 540 гривень, II групи 500 гривень, III групи 467 гривень; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи 440 гривень, II групи 400 гривень, III групи 370 гривень.

Згідно п. 4 Постанови № 1293 вона набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Таким чином, пенсія в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком встановлена позивачу за оскаржуваною постановою суду від 26.10.2010 року з 1 вересня 2010 року, а Постанови № 894 та № 1293 передбачали збільшення пенсій, які були призначені та виплачувались станом відповідно на 1 вересня 2004 року та на 1 січня 2006 року, за своїм правовим змістом щодо застосування мають одноразовий характер і фактично відносно позивача у 2004 та 2006 роках вже були виконані, що сторонами не оспорюється. Зміст постанов № 896 та № 1293 не передбачає повторного збільшення пенсії після призначення її нового розміру.

Крім того, згідно п. 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а Закон № 796 є спеціальним Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя та створює єдиний порядок… соціального захисту потерпілого населення.

В теперішній час згідно зазначеного судового рішення позивачу державна пенсія встановлена у розмірі, який передбачений статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто відповідно до вимог Конституції України, і підстав для застосування до цього розміру пенсії положень Постанов № 894 та № 1293 немає, оскільки це суперечить положенням як п. 6 статті 92 Конституції України, так і статті 54 Закону № 796.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсія позивачу повинна розраховуватись на підставі Закону № 796, а не виходячи з положень певних Постанов Кабінету Міністрів України.

Крім того, застосування в теперішній час Постанов № 894 та № 1293 є неможливим, оскільки вказаними нормативними актами передбачено збільшення пенсії, призначеної з дотриманням постанови кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року № 1.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду винесена законно та обґрунтовано, підстав для її скасування не вбачається, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_4 та Управління Пенсійного Фонду України у місті Рубіжному Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 жовтня 2010 року у справі № 2а-1897/10/1224 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через пґять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Колегія суддів С.Ю.Чумак

ОСОБА_2

ОСОБА_3