Справа № 2а-1379/11/1270
Суддя: Бадахова Т.П.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каюда А.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року справа №2а-1379/11/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Бадахової Т.П.

суддів

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Державної податкової інспекції в місті Первомайську, Первомайського комунального автотранспортного підприємства на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року по справі № 2а-1379/11/1270 за позовом Державної податкової інспекції в місті Первомайську Луганської області до Первомайського комунального автотранспортного підприємства про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року Державна податкова інспекція в місті Первомайську Луганської області звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Первомайського комунального автотранспортного підприємства про стягнення з розрахункових рахунків відповідача на користь держави податковий борг у сумі 32.792грн.(з урахуванням уточнених позовних вимог - арк.спр.117)

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року позовні вимоги були задоволені частково, внаслідок чого, стягнуто на користь Державного бюджету України з розрахункових рахунків відповідача податковий борг в сумі 30006грн.28 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою і просив апеляційний суд скасувати рішення в частині, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем погашено податковий борг з податку на прибуток в сумі 275 грн., за основним зобов'язанням з податку на землю за розрахунком податку №311 від 28.01.2009 на суму 1399.25 грн., за розрахунком №357 від 25.01.2010 на суму 1111,05 грн., а всього на суму 2785,30 грн. відповідно до наданих відповідачем платіжних документів, оскільки, з огляду на приписи пункту 7.7. ст.7 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. Також, п.п.3.1.1 п.3.1 ст. З вищевказаного закону, передбачається, що платник податків самостійно визначає черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу, за винятком випадків примусового стягнення активів в рахунок погашення його податкових зобов'язань за рішенням суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач також звернувся з апеляційною скаргою і просив апеляційний суд скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове засіданні сторони не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги не підлягать задоволенню, з наступних підстав:

Як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на 17.01.2011 відповідач має податковий борг на загальну суму 32836,57 грн.

Позивачем було виставлено та направлено відповідачу першу податкову вимогу від 15.10.2001 №1/52 та другу податкову вимогу від 28.03.2002 №2/29 (а.с. 13-14).

Як вбчається, з витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна все майно і майнові права відповідача знаходяться в податковій заставі (а.с. 11-12).

Згідно з п. 1.3. ст. 1 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами податковий борг (недоїмка) податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Підпунктом 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України № 2181 передбачено, що узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідачем було самостійно визначено суму податкових зобов'язань з податку на прибуток за податковими деклараціями: від 23.07.2009 № на суму 50 грн., від 22.10.2009 № на суму 25 грн., від 26.01.2010 № на суму 50 грн., від 19.04.2010 № на суму 50 грн., від 15.07.2010 № на суму 50 грн., від 19.10.2010 № на суму 50 грн. (а.с. 15-20) та повністю сплачено, що підтверджується платіжними дорученнями: квитанція №36/69 від 19.08.2009 на суму 50 грн., №788 від 16.11.2009 на суму 25 грн., №120 від 23.02.2010 на суму 50 грн., №268 від 23.04.2010 на суму 50 грн., №596 від 19.08.2010, №770 від 19.10.2010 (а.с. 85-90).

Тобто висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення податкового боргу за основним зобов'язанням з податку є обгрунтованим.

Крім цього, відповідачем було самостійно визначено суму податкових зобов'язань з податку на землю за розрахунками №311 від 28.01.2009 загальна сума 4197,65, щомісячна плата 349,80 грн. (а.с. 38) та №357 від 25.01.2010 загальна сума 4444,17 грн., щомісячна сума сплати 370,35 грн. (а.с. 39). Позивачем заявлено до стягнення 1399,25 грн. залишок за розрахунком з податку на землю від 28.01.2009 №311, 4073,85 грн. залишок боргу за розрахунком з податку на землю від 25.01.2010 №357.

Відповідно до наданих відповідачем платіжних документів сума основного зобов'язання за розрахунком №311 від 28.01.2009 погашена ним повністю за період вересень-грудень 2009 року (а.с. 94-97). За розрахунком №357 з наданих відповідачем платіжних документів конкретне призначення платежу містять лише платіжні доручення №74 від 05.02.2010 на суму 375 грн. податок на землю за січень 2010 року (а.с. 98), платіжне доручення №191 від 23.03.2010 на суму 380 грн. податок на землю за лютий 2010 року (а.с. 99), платіжні доручення №201 від 31.03.2010 на суму 300 грн. та №265 від 22.04.2010 на суму 375 грн. податок на землю за березень 2010 року (а.с. 10, 101).

Оскліькі інші платіжні документи на підтвердження сплати основного зобов'язання за податком на землю не мають конкретного призначення платежу, а тому не можуть бути прийняти колегією суддів до уваги, при наявності у відповідача загальної заборгованості з податку на землю в сумі 17942,42 грн.

Разом з цим, відповідно до договору про реструктуризацію боргу №14 від 28.12.2006 та додатку №1 до цього договру (арк.спр.34-35, 37) відповідачу було надано розстрочку зі сплати податкового боргу з податку на землю на період з 29.12.2008 по 29.12.2016 з щомісячною сплатою 40,36 грн.

Спірною є сума розстроченого податкового боргу не сплаченого відповідачем за цим договором за період з 26.10.2009 по 20.12.2010 на суму 605,40 грн. (40,36 грн. * 15 періодів = 605,40грн.).

З наявних в матеріалах справи платіжних дорученнях № 700 від 12.10.2009 року на суму 350грн., №767 від 09.11.2009 року на суму 350 грн. та № 848 від 04.12.2009 року на суму 350грн. вбачається, що в призначення платежу вказано перерахування податку на землю, тобто це на думку колегії суддів, поточні платежі. Разом з цим, з інших платіжних доручень не вбачається конкретного призначення платежу, що не передбачає можливим встановити саме сплату відповідачем зобовязань за розрахунком № 357 від 25.01.2010 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги податкового органу про стягнення суми основного боргу з податку на землю в частині розрахунку № 357 від 25.01.2010 року в сумі 2962,80грн є обгрунтованими.

Відповідачем було самостійно визначено суму податкових зобов'язань зі збору за забруднення навколишнього середовища за розрахунками від 27.04.2009р. № 4063 на суму 533,92грн., від 22.07.2009р. № 9699 на суму 580,08грн., від 21.10.2009р. №14703 на суму 525,07грн., від 20.01.2010р. № 19429 на суму 485,06грн., від 23.04.2010р. № НОМЕР_1 на суму 564,23грн., від 16.07.2010р. № НОМЕР_2 на суму 667,77грн., від 27.10.2010р. № НОМЕР_3 на суму 607,82грн. (а.с. 27-33).

Разом з цим, з наявних матеріалах справи платіжних документів на сплату збору за забруднення навколишнього середовища (а.с. 110-113), відповідачем не зазначено номери конкретних розрахунків збору за якими відбувається оплата, та за наявності загальної заборгованості зі збору за забруднення навколишнього середовища відповідно до виписки з карти особового рахунку станом на 28.02.2010 в сумі 15800,55 грн., не передбачається можливим встановивти, що це і є сплата відповідачем зобов'язань саме за розрахунками, за якими податковим органом заявлено вимоги про стягнення боргу.

Тому висновку суду першої інстанції щодо стягнення податкового боргу зі збору за забруднення навколишнього середовища за основним зобов'язанням в сумі 3963,95 грн.. позивачем не спростовані.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача сум податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями: №/0 від 08.07.2009 з податку на прибуток на суму 497,60 грн., в сумі 167,20 грн. ; №/0 від 08.07.2009 з податку на прибуток на суму 135,02 грн.; №/0 від 16.03.2010 з податку на землю на суму 5640,39 грн.; №/0 від 16.03.2010 з податку на землю на суму 1356,05 грн.; №/0 від 16.03.2010 зі збору за забруднення навколишнього природного середовища на суму 7741,47 грн., оскільки ці рішення не були оскарженні відповідачем, тому вважаються узгодженими та докази щодо сплати цих сум в добровільному порядку відповідачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 196, п.1, ч.1 ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції в місті Первомайську, Первомайського комунального автотранспортного підприємства на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року по справі № 2а-1379/11/1270 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 березня 2011 року по справі № 2а-1379/11/1270 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.П.Бадахова

Судді: Р.Ф.Ханова

ОСОБА_2