Справа № 2а-2105/11/1270
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Солоніченко О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 року справа №2а-2105/11/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Казначеєва Е.Г.

суддів Яманко В.Г. , Васильєвої І.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції, Державного підприємства «Антрацит» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2105/11/1270 за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області до Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції, третя особа Державне підприємство «Антрацит» про визнання дій незаконними, скасування постанови ВП № 21260024 від 08.02.2011 року про зупинення виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИЛА:

10 березня 2011 року позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови про зупинення виконавчого провадження ВП № 21260024 від 08.02.2011 року.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що 07.09.2010 року заступником начальника ВДВС Антрацитівського МРУЮ було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 05.11.2009 року № 2а-25011/09/1270 про стягнення з ДП «Антрацит» заборгованості по страховим внескам в розмірі 176034,01 грн. та пені в розмірі 3982,26 грн. на користь позивача. 08.02.2011 року старшим державним виконавцем було прийнято постанову ВП № 21260024 про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 15 ч. 1 ст. 34, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV у звязку із внесенням боржника до Реєстру підприємств паливно енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу» від 23.06.2005 року № 2711-ІV. Позивач не згоден з постановою про зупинення виконавчого провадження № 21260024 та просить її скасувати оскільки борг ДП «Антрацит» не відноситься до боргу у сфері енергопостачання або податкового боргу, а виник внаслідок несплати обовязкових страхових внесків, на які не поширюється Закон України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу».

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції щодо прийняття постанови ВП № 21260024 від 08.02.2011 року про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду № 2а-25011/09/1270 від 05.11.2009 про стягнення 180016,27 грн. та скасував постанову

Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції ВП № 21260024 від 08.02.2011 року про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду № 2а-25011/09/1270 від 05.11.2009 про стягнення 180016,27 грн.

Відповідач та третя особа, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в позові. Обґрунтовано скарги тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме Закон України « Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливо-енергетичного комплексу», Закон України «Про виконавче провадження». Окрім того, вважають, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що остання не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно статті 4 Закону України «Про державну виконвчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) в інших передбачених законом випадках.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі виконавчого листа від 05.11.2009, виданого Луганським окружним адміністративним судом, 07.09.2010 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Антроцитівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 21260024 (а.с 7-8).

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки обовязкового зупинення виконавчого провадження, зокрема, внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Як вбачається із матеріалів справи, 08.02.2011 року стариш державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Антроцитівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 21260024, оскільки Державне підприємство «Антрацит» внесено до Реєстру підприємств паливно енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу» (а.с. 9).

Згідно статті 36 зазначеного Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених у статтях 34 і 35 цього Закону, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 34 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається у 3-денний строк сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктом 15 статті 34, - до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена до суду в 10-денний строк. Строки зупинення виконавчого провадження можуть бути скорочені судом.

Відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058), що набрав чинності з 1 квітня 2004 року, кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на загальнообовязкове пенсійне страхування є страховими внесками, які не відносяться до податків. Страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітній період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду, а гірничі підприємства не пізніше як через 28 календарних днів з дня закінчення цього періоду.

У частині 2 статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23 червня 2005 року № 2711-ІV (далі Закон № 2711-ІV) передбачено, що дія цього Закону поширюється на

підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

Пунктом 1.3 статті 1 вказаного Закону до учасників розрахунків віднесено: підприємства паливно-енергетичного комплексу, субєктів господарської діяльності, розпорядників коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступників ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядників цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону № 2711-ІV до заборгованості відноситься сума коштів, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана субєктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів. Наведеною нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні цього Закону, на які поширюється положення пункту 15 статті 34 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV "Про виконавче провадження" (далі Закон № 606-ХІV) щодо обовязкового зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до положень Закону № 2711-ІV його дія поширюється на паливно-енергетичні підприємства та субєкти господарської діяльності, перераховані в пункті 1.3 статті 1, щодо заборгованості, яка виникла внаслідок несплати або неповних розрахунків за енергоносії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що із системного аналізу зазначених норм Закону позивач не відноситься до учасників розрахунків,спірний борг не є боргом у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи за несплату електроенергії або податкового боргу, цей борг виник унаслідок обовязкових страхових внесків, на які не поширюються норми податкового законодавства і Закону № 2711-ІV.

У частині 4 статті 18 Закону № 1058-ІV зазначено, що страхові внески не включаються до податків та інших обовязкових платежів, які складають систему оподаткування. Крім цього, на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення, сплати страхових внесків і стягнення за ними заборгованості. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених указаним Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Колегією судді з вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що на стягнення страхових внесків не поширюються вимоги статті 34 Закону № 606-ХІV, а тому дії державного виконавця щодо зупинення виконавчого провадження є незаконними, а оскаржувана постанова про зупинення виконавчого провадження, прийнята з підстав внесення державного підприємства до Реєстру підприємств

паливно енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно енергетичного комплексу», підлягає скасуванню.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, апеляційні скарги, не ґрунтується на законі та не підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254,265,266 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції, Державного підприємства «Антрацит» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2105/11/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 березня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2105/11/1270 за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрациті та Антрацитівському районі Луганської області до Відділу державної виконавчої служби Антрацитівського міськрайонного управління юстиції, третя особа Державне підприємство «Антрацит» про визнання дій незаконними, скасування постанови ВП № 21260024 від 08.02.2011 року про зупинення виконавчого провадження- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: В.Г.Яманко

ОСОБА_4