Справа № 2а-8978/10/1270
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2011 року справа №2а-8978/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яковенка М.М.

суддів Ханової Р.Ф. , Гайдара А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-8978/10/1270 за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, ОСОБА_2 фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про зобовязання провести перерахунок заробітної плати і виплачувати її у визначеному законом розмірі, стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання профінансувати витрати на виплату заборгованості з заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня року по адміністративній справі № 2а-8978/10/1270 позов ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, ОСОБА_2 фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області задоволений частково.

Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області щодо не проведення перерахунку заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_3 з 19.08.2009 по 20.12.2010 з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 в редакції станом на 31.12.2005, та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу ОСОБА_3 з зазначенням розміру заробітної плати виходячи із 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року по 20 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо невжиття заходів з повного фінансування заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_3 з 19 серпня 2009 року по 20 грудня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, з 22 травня 2008 року по 20 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 фінансів України, щодо невжиття заходів з повного фінансування заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_3 з 19 серпня 2009 року по 20 грудня 2010 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, з 22 травня 2008 року по 20 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок ОСОБА_3 з 22 травня 2008 року по 20 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року по 20 грудня 2010 року перерахунок заробітної плати,визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обовязкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу.

Зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області донарахувати та виплатити ОСОБА_3 щомісячне грошове утримання з донарахованих сум заробітної плати.

Зобовязано ОСОБА_2 фінансів України профінансувати вказані виплати.

Зобовязано Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 22 травня 2008 року по 20 грудня 2010 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року по 20 грудня 2010 року заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат з 19 серпня 2009 року по 20 грудня 2010 року з урахуванням раніше проведених виплат.

У іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.57-58, 59-65).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 фінансів України та Територіальне управління ДСА в Луганській області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Доводить, що рішення суду суперечить нормам бюджетного законодавства (а.с.72-77, 83-85).

Апеляційний розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження з врахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними у справі матеріалах.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанцій, встановлено, що ОСОБА_3 працює суддею Краснодонського міськрайонного суду .

Згідно наказу від 29.10.1984 позивачу з 29.10.94 приступити до виконання обовязків народного судді Краснодонського міського народного суду ( а.с.15).

Згідно наказу № 47 від 22.06.1987 позивачу з 21червня 1987 приступити до виконання обовязків народного судді Краснодонського міського народного суду ( а.с.16).

Згідно рішення від 13.04.1990 обрано народним суддею Краснодонського районного ( міського) народного суду ( а.с.17), 13.04.1990 приступити до виконання обовязків ( а.с.18).

Згідно наказу №36 від 19.05.1995 позивачу приступити до виконання обовязків заступника голови Краснодонського міського суду ( а.с.19).

Згідно наказу № 56 від 24.05.2000- обрано суддею Краснодонського міського суду безстроково ( а.с.20,22-24).

Згідно наказу №99 від 04.10.2000 призначено на посаду заступника голови Краснодонського міського суду ( а.с.21).

Згідно запису в трудовій книжці № 26 від 01.04.2004 відповідно до Указу Президента України від 23.03.2004 № 358/2004 приступив до виконання обов"язків судді Краснодонського міськрайонного суду Луганської області.

Згідно записів в трудовій книжці , а саме №21-позивачу 21.12.1993 присвоєно третій кваліфікаційний клас, запис № 22 позивачу 04.12.1998 присвоєно другий кваліфікаційний клас.

Заробітна плата позивача обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати протягом спірного періоду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканість суддів (частина перша статті 126 Конституції України). А згідно з частиною першою статті 130 Основного Закону, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Діяльність позивача як судді, є публічною службою в розумінні пункту 15 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, спір повязаний з проходженням публічної служби, вирішення якого правомірно здійснене за правилами наведеного кодексу, виходячи з компетенції адміністративних судів встановленої пунктом 2 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (далі Закон № 2862-ХІІ) визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Колегія суддів погоджує правові позиції суду першої інстанції стосовно того, що заробітна плата судді, як складова його матеріального та соціально-побутового забезпечення, є елементом статусу судді.

Відповідно до частин 1, 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів», яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року, було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31 грудня 2005 року затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме: постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року дана постанова окружного суду залишена без змін, однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято, а тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність з 19 серпня 2009 року.

Колегія суддів звертає увагу, що з цього моменту позивач мав право на стягнення (доплату) заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, перерахунок якої, у зазначеному періоді та по час прийняття рішення не проводився. Тобто розрахунок посадового окладу судді необхідно було проводити виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, з послідовним збільшення.

Факт недоплати визначених у позовній заяві сум апелянтами не спростовується, доказів формування бюджетного запиту в обсягах визначених нормами частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» не надано як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження.

Право на отримання певного грошового забезпечення та можливість цього отримання за певні періоди наведено у рішенні вище.

ОСОБА_2 фінансів України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади зокрема із забезпечення реалізації єдиної державної фінансової, бюджетної, податкової, митної політики, політики у сфері державного внутрішнього фінансового контролю. Діє на підставі Положення про ОСОБА_2 фінансів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1837, яким затверджені права, обовязки та функції міністерства.

Аналіз приписів зазначеного положення, а також норм Бюджетного кодексу України, зокрема його статей 7, 23, 35, 51, доводять що ОСОБА_2 фінансів України, як учасник бюджетного, процесу жодним чином не відповідає перед позивачем, на ньому не лежить відповідальність по нарахуванню, та виплаті заробітної плати позивачу.

Загальний бюджетний запит формує Державна судова адміністрація України і подає його до ОСОБА_2 фінансів України. ОСОБА_2 фінансів України проводить аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу міністр фінансів України приймає рішення про включення опрацьованого бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету України.

ОСОБА_2 фінансів України полягає у доведенні до головних розпорядників, у тому числі Державної судової адміністрації України, лімітних довідок про бюджетні асигнування, у тижневий строк після опублікування Закону «Про Державний бюджет України». Лімітна довідка містить затверджені бюджетні призначення та їх помісячний розподіл. Відповідно до наданих лімітних довідок уточнюються показники витрат на рік. Після одержання лімітних довідок Державна судова адміністрація України у дводенний строк подає ОСОБА_2 фінансів України уточнені проекти зведених кошторисів і зведених планів асигнувань. ОСОБА_2 фінансів надсилає Державному казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис Державного бюджету.

Стосовно джерела виплати суд зазначає наступне. Зобовязаною особою перед позивачем є держава, джерелом виплати коштів - Державний бюджет України. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету. Вона включає розрахункове-касове обслуговування розпорядників, контроль бюджетних повноважень розпорядників коштів, бухгалтерській облік і звітність про виконання Державного бюджету. Порядок виконання Державного бюджету за видатками та операціями з надання та повернення кредитів, наданих за рахунок коштів Державного бюджету, затверджений наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року № 89.

В межах спірних відносин стягнення недоотриманих коштів можливо було безпосередньо з Державного бюджету України шляхом встановлення факту недофінансування заявлених до отримання коштів.

Як вбачається з матеріалів справи недоплачені кошти не виплачувались внаслідок того, що вони не були нараховані. В свою чергу, не нарахування відбулось внаслідок проведення розрахунків бюджетного запиту суду без застосування норм частини 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів».

В межах спірних відносин позивач та суд першої інстанції помилково змішали відносини публічної служби та бюджетні правовідносини, які відрізняються не тільки складом учасників але й їх характером.

Заробітну плату судді (грошове утримання), в тому числі позивачу, здійснює суд, як бюджетна установа, яка, у свою чергу, є розпорядником бюджетних коштів другого рівня. Недофінансування певної бюджетної установи веде до спору в межах бюджетних відносин.

Таким чином, підтримуючи наявність обєкту порушеного права, колегія суддів вважає, що стосовно апелянтів неправильно обраний спосіб судового захисту, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає правову позицію позивача, засновану на аналізі норм бюджетного законодавства, з огляду на те, що позивач не є учасником бюджетного процесу.

Визнання протиправною бездіяльності територіального управління Державної судової адміністрації стосовно неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу позивача із зазначенням певного розміру заробітної плати не узгоджується з нормами бюджетного законодавства, оскільки територіальне управління Державної судової адміністрації України зазначених змін стосовно кожного судді не проводить. За інформацією територіального управління Державної судової адміністрації України, розрахунок заробітної плати позивачу здійснювався з дотриманням розмірів, наведених додатком № 6 до Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року.

Колегія суддів зазначає, що наведене управління не надало доказів дотримання формування бюджетних запитів відповідно до частини 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів», що спричинило формування загального бюджетного запиту с порушенням приписів зазначеного закону. Разом з тим, зазначене управління, як і Державна судова адміністрація України, зобовязані були виконувати постанову Кабінету Міністрів України.

Неправильне обрання способу відновлення порушеного права, заявлення до стягнення сум з органу, а не з Державного бюджету України, позбавляє можливості відновити порушене право шляхом стягнення з Державного бюджету належних позивачеві коштів.

Частина вимог вирішена судом першої інстанції під умовою, що суперечить положенням законності та обґрунтованості судового рішення закріплених статтею 159 КАС України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що на час апеляційного провадження трапились суттєві зміни, які впливають на суть та зміст спірних правовідносин. Безпосередньо, 13.04.2011 року Вищим Адміністративним Судом України прийнята постанова, якою Постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України. треті особи - Конституційний Суд України, Верховний Суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів скасовані і ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Тобто, на даний час взагалі відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Стосовно стягнення заборгованості по щомісячному грошовому утриманню, колегія суддів зазначає, що оскільки його розмір прямо залежить від розміру заробітної плати працюючого судді та враховуючи відсутність правових підстав для стягнення заробітної плати, позовні вимоги щодо стягнення щомісячного грошового утримання є безпідставними.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 2, 17, 24, 128, 184, 185, 195, 195-1, 197, 198, 199, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-8978/10/1270 задовольнити.

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-8978/10/1270 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2010 року по адміністративній справі № 2а-8978/10/1270 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, ОСОБА_2 фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області про зобовязання провести перерахунок заробітної плати і виплачувати її у визначеному законом розмірі, стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання профінансувати витрати на виплату заборгованості з заробітної плати відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий М.М. Яковенко

Судді Р.Ф. Ханова

ОСОБА_5