Справа № 466/1964/16-а
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 р. Справа № 876/3777/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року по справі № 466/1964/16-а за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа заступник начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України ОСОБА_4 про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову №0254/20910/16 в справі про порушення митних правил від 12 лютого 2016 року у визнанні його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладенню адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів громадян, на суму 8 500 грн..

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_3 постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задоволити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що з огляду на відсутність одностайного віднесення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, до триваючих чи не триваючих правопорушень, необхідно прийти до переконання, що правопорушення, яке проявилося у перевищенні встановленого ст. 95 МК України строку транзитних перевезень більше ніж 10 діб, є закінченим на одинадцятий день та не може розглядатися як триваюче. Крім того, вказує, що ним письмово було повідомлено митницю про обставини аварійної поломки автомобіля, які унеможливлюють виконання вимог ст. 95 МК України, зокрема, перебування автомобіля на ремонті.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення та підтримав доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_3 посадовою особою - заступником начальника Львівської митниці ОСОБА_4 винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0254/20910/16 від 12.02.2016 р., якою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500грн за порушення ч. 3 ст. 470 МК України.

Постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 0254/20910/16 від 27.01.2016 р., згідно якого 27.11.2014 р. близько 16.27 год. гр. ОСОБА_3 через митний пост "Рава-Руська" Львівської митниці ДФС України ввіз на митну територію України транспортний засіб "Volkswagen Passat", номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. 313 ВМР в митному режимі "транзит". Під час перевірки даних АСМО та ЄАІС Держмитслужби України зазначений транспортний засіб станом на 27.01.2016 року з митної території України не вивозився та у інший митний режим, згідно чинного законодавства, не поміщений.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні адміністративного позову виходив з того, що допущене порушення ч. 3 ст.470 МК України, вчинене позивачем було триваючим та фактично виявленим лише 27.01.2016 року, з моменту складання протоколу про порушення митних правил № 0254/20910/16 і саме з цієї дати слід відраховувати строк накладення адміністративного стягнення. Зважаючи на те, що постановою від 12.02.2016 року на позивача накладено стягнення через 17 днів після виявлення такого, суд вважає, що строк, передбачений ст. 467 МК України пропущено не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 381 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до Розділу ХІІ МК України поміщення громадянином резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший режим ніж транзит супроводжуватиметься письмовим декларуванням цього транспортного засобу на виконання інших формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування засобів гарантування тощо).

Згідно зі статтею 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці п'ять діб.

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також не вивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час - не заперечується позивачем, отже порушення має місце і воно є триваючим в розумінні закону.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обов'язку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом - правопорушення є триваючим.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 27.01.2016 року, то оскаржувана постанова винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення. Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14 червня 2016 року (справа №К/800/45025/15).

Крім того, частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначені умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 03.12.2014 року письмово повідомив митний орган про виникнення поломки транспортного засобу, зокрема, вказав, що не зміг завести вказаний транспортний засіб, тому вивезти його не зміг. Зазначив, що всі підтверджуючі документи поломки транспортного засобу представить під час його вивезення за межі митної території України на митному пості.

Дане посилання позивача на поломку транспортного засобу судом до уваги не береться, оскільки, як вже було зазначено вище, в разі факту аварії чи дії обставин непереборної сили, власник товару повинен звернутись до митного органу із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. Позивач з такою заявою звертався, однак, жодних документів, які б підтверджували даний факт поломки транспортного засобу ним не надано.

Таким чином, позивачем не дотримані умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків ним документально не підтверджений такий факт, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил є безпідставним та необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2016 року по справі № 466/1964/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Т.В. Онишкевич

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено 01 вересня 2016 року.