Справа № 810/7009/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" серпня 2016 р. м. Київ К/800/16711/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника відповідача Вершиніна К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії» (далі - позивач, ТОВ «Вогні Гестії») звернулося до суду першої інстанції із позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області № від 28.08.2014 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем, в акті перевірки позивача, чітко не описано факт порушення позивачем норм податкового законодавства, не зазначено, в чому саме полягає порушення ним норм ПК України та не містить посилань на дослідження документів, які це підтверджують. У ході судового розгляду справи не встановлено факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним контрагентом з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента чи сприяння ухиленню контрагента від виконання податкових зобов'язань. Крім того, належних доказів в обґрунтування своєї правової позиції та прийнятого рішення податковим органом не надано.

Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління Міндоходів у Київській області замінено правонаступником Державною податковою інспекцією у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач, ДПІ) відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що позивачем порушено вимоги п. 198.6 ст. 198, п. 201.6, п. 201.15 ст. 201 Податкового кодексу України (далі -ПК України) та наказу Міндоходів України № 708 від 25.11.2013 року «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення», що призвело до заниження суми податку на додану вартість за лютий 2014 року на загальну суму 130 000 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно. Крім того, господарські операції між позивачем та ТОВ «ТЕМА-Б» не мали реального характеру.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

ТОВ «Вогні Гестії» у березні 2014 року до податкового органу надано уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку із виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2014 року та Додаток 5 «Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів». Поданим уточнюючим розрахунком здійснювалося коригування Розділу II «Податковий кредит» податкової декларації з ПДВ за лютий 2014 року у зв'язку із самостійним виявленням помилок. Зокрема, уточнюючим розрахунком було виключено з декларації за лютий 2014 року суми податкового кредиту, сформовані з ТОВ «Енергія Інвест Нью», та збільшено податковий кредит, сформований в лютому 2014 року, з ТОВ «Тема-Б» на підставі раніше виписаних податкових накладних. Податковим органом прийнято уточнюючий розрахунок до декларації 28.03.2014 року, що підтверджено квитанцією №2.

22.04.2014 року позивачем до податкового органу засобом електронної пошти подано декларацію з ПДВ за березень 2014 року. Податковим органом отримано цю декларацію 22.04.2014 року, що підтверджується квитанцією №2.

Позивачем до декларації з ПДВ за березень 2014 року, яку було подано у квітні 2014 року, подано також в електронному вигляді реєстр виданих та отриманих податкових накладних, в якому відображено з позначкою «У» накладні, які включалися/виключалися і при цьому стосувалися виправлених помилок.

У серпні 2014 року податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Вогні Гестії» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Тема-Б» за лютий 2014 року, за результатами якої складено акт №400/22-09/34647220 від 04.08.2014 року, в якому відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем вимог п. 198.6 ст.198, п.201.6, п.201.15 ст.201 ПК України та наказу Міндоходів України від 25.11.2013 року № 708 «Про затвердження форми реєстру виданих та отриманих податкових накладних та порядку його ведення», що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 130000 грн., в т.ч. за лютий 2014 року на суму 130000 грн. Зазначений висновок зроблено податковим органом у зв'язку з отриманням акту від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 08.05.2014 року № 1287/26-55-22-07/39028479 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Енергія Інвест Нью» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року, в якому зазначено, що правочини, укладені з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. На момент подання уточнюючого розрахунку згідно з підсистемою «перегляд результатів співставлення» ІС «Податковий блок» існувала розбіжність між контрагентом ТОВ «Енергія Інвест Нью». У зв'язку з тим, що відповідно до додатку № 5 (розділ «податковий кредит») до декларацій з ПДВ «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів», наданого посадовими особами ТОВ «ВОГНІ ГЕСТІЇ», відображено суму ПДВ 130000 грн., але ТОВ «Енергія Інвест Нью» цієї суми не відображено. Визнано, що підприємство ТОВ «ВОГНІ ГЕСТІЇ» шляхом подання уточнюючого розрахунку з ПДВ коригує податковий кредит за лютий 2014 року і відмовляється від декларування вищезазначених контрагентів та призводить їх заміну на ТОВ «ТЕМА-Б».

На підставі акту перевірки № 400/22-09/34647220 від 04.08.2014 року, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 28.08.2014 року №, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 195000 грн., у т.ч. за основним платежем - 130000 грн. та штрафні санкції - 65000 грн.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач мав господарські відносини з ТОВ «ТЕМА-Б».

В даному випадку, враховуючи специфіку придбаних у контрагента товарів (капуста, цукор), судам попередніх інстанцій слід було перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості позивача та його постачальників щодо можливості виконання договорів поставок як самостійно позивачем так і його контрагентом, як-от - наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, платежів, супутніх звичайній господарській діяльності будь-якого господарюючого суб'єкта (комунальні платежі, оренда приміщень, послуги зв'язку, управлінські витрати тощо), або ж залучення контрагентами з цією метою третіх осіб та, відповідно, понесення витрат, пов'язаних із таким залученням.

Реальність потребує також з'ясування того факту, чи справді товари отримано від вказаних у первинних документах постачальників.

Для цього треба встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між позивачем та його задекларованими контрагентами, хто персонально брав у цьому участь.

Також, в порушення вимоги процесуального законодавства щодо з'ясування усіх обставин у справі, судами попередніх інстанцій вищезазначене залишено поза увагою та не з'ясовано умов відповідних договорів та специфіки кожної господарської операції позивача з відповідним контрагентом, не з'ясовано питання щодо обґрунтованості господарської мети та економічної доцільності при укладанні спірних договорів, не встановлено обставин справи щодо оприбуткування позивачем отриманих послуг та відображення їх у бухгалтерському обліку, наявність складських приміщень.

Крім того, необхідно встановити чи були зареєстровані у встановленому законом порядку податкової накладні по господарським відносинах позивача з контрагентом ТОВ «ТЕМА-Б».

З огляду на це, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, а тому оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням положень статті 159 КАС України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі № 810/7009/14 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна

Повний текст виготовлено 29.08.2016 року.