Справа № 826/28043/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Справа № 826/28043/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний інститут прогресивних наукових та технічних досліджень «Вектор» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство «Науково-дослідний інститут прогресивних наукових та технічних досліджень «Вектор» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.07.2015 р. № та № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, публічне акціонерне товариство «Науково-дослідний інститут прогресивних наукових та технічних досліджень «Вектор» (далі - ПАТ «НДІ прогресивних наукових та технічних досліджень «Вектор») є юридичною особою, яка перебуває на податковому обліку Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві) та є платником земельного податку з юридичних осіб.

За даними акту звірки від 13.01.2014 р. № 7156-20 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. ПАТ «НДІ прогресивних наукових та технічних досліджень «Вектор» погашено пеню, штрафні санкції і існує переплата у розмірі 1741,09 грн.

15.04.2015 р. позивачем до податкового органу подано уточнюючі податкові декларації з плати податку за землю за 2013 та 2014 роки.

07.07.2015 р. Державною податковою інспекцією у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена камеральна перевірка позивача з питань своєчасності сплати до бюджету плати за землю за період 2013 - 2015 р., за результатами якої відповідачем було складено акт від 07.07.2015 р. № 2891/26-56-15-03-18.

На підставі вказаного акту перевірки №2891 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення: 1) від 15.07.2015 р. № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф за платежем - земельний податок з юридичних осіб, у розмірі 21715,30 грн.; 2) від 15.07.2015 р. № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф за платежем - земельний податок з юридичних осіб, у розмірі 673, 86 грн.

Позивач, вважаючи протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

У пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 286.2. ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У п. 126.1 ст. 126 ПК України закріплено, що в разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, законодавством регламентовано зобов'язання платників земельного податку самостійно визначати належні до сплати суми земельного податку, здійснювати їх декларування та сплату в строки, встановлені законодавством.

Крім того, наведеними правовими нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок в поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і до податкового органу подано уточнюючий розрахунок з виправленням помилок щодо неузгодженого податкового зобов'язання, то у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справах №№ 803/968/14, 818/2670/15.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом, до проведення відповідачем перевірки ПАТ «НДІ прогресивних наукових та технічних досліджень «Вектор» і прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень позивачем контролюючому податковому органу були подані уточнюючі податкові декларації із земельного податку за 2013 та 2014 роки, відсутня заборгованість з його сплати, наявна переплата за попередні періоди і погашена сплата земельного податку з січня по жовтень 2015 року.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача достатніх і необхідних правових підстав для накладення на позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату земельного податку з юридичних осіб, а отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 15.07.2015 р. № та № є протиправними і підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Доводи апелянта про те, що уточнюючі розрахунки подані після граничного строку сплати податкових зобов'язань, а тому позивач зобов'язаний сплатити відповідні штрафні санкції за цей період, колегія суддів вважає не обґрунтованими і безпідставними, оскільки така сума грошового зобов'язання є неузгодженою, а ПК України встановлює відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання.

Таким чином, при поданні уточнюючих розрахунків відсутній об'єкт застосування штрафних (фінансових) санкцій, оскільки подання уточнюючого розрахунку не є сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання, а нарахування штрафних санкцій залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року у справі № 803/968/14.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 16 червня 2015 року по справі № 21-377а15, апеляційний суд вважає не обґрунтованими, оскільки предметом судового розгляду ВСУ у вказаній справі був зовсім інший спір і зазначені висновки ВСУ стосуються саме узгодженої суми податкового зобов'язання, а тому не підлягають застосуванню при вирішенні даної справи.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги та надані суду апеляційної інстанції розрахунки, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а апелянт, який є суб'єктом владних повноважень і відповідачем по справі, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності прийнятих ним рішень від 15.07.2015 р. № та № і не переконав судову колегію у своїй правоті.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 31 серпня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Аліменко В.О.