Справа № 2а-1708/10/1215
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2011-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції -
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2011 року справа №2а-1708/10/1215 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Радіонової О.О.

суддів Нікуліна О.А. , Жаботинської С.В.

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Нікуліна О.А., Жаботинської С.В

розглянувши у письмовому Управління Пенсійного фонду України

провадженні апеляційні скарги в Лутугинському райоі Луганської області

ОСОБА_2

на постанову Лутугинського районного суду Луганської області

від 24 листопада 2010 року

по адміністративній справі № 2а-1708/10/1215

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України

в Лутугинському районі Луганської області

про визнання бездіяльності щодо несплати грошової допомоги дітям війни неправомірною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 27 жовтня 2010 року звернувся до Лутугинського районного суду Луганської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по день звернення до суду, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області здійснити перерахунок та виплату недоотриманої щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по день звернення до суду, зобовязати відповідача надалі виплачувати пенсію з урахуванням підвищення не менш ніж 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни (арк. спр. 2-4).

Ухвалою Лутугинського районного суду Луганської області від 09 листопада 2010 року відкрито провадження у справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 16).

Постановою Лутугинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2010 року позовні вимоги задоволені частково, визнано неправомірними дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області щодо невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року з урахуванням виплачених сум. У задоволенні інших вимог відмовити (арк. спр. 22-23).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що Закон України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, що набрав чинності 01 січня 2006 року, відповідно до статті 6 якого дітям війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, натепер є чинним і діє.

Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2010 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. спр. 25).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що на даний час питання, повязані з підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону не вирішено на законодавчому рівні.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції зовсім не досліджує та не аналізує Закон України «Про державний бюджет України на 2008 рік» та «Про державний бюджет України на 2009 рік» в якому повинно бути визначено розміри видатків, що направляються управлінню для реалізації виплати дітям війни та не вказує джерело фінансування зазначеної виплати.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2010 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (арк.. спр. 26-30).

Апелянт зазначає, що скасування підвищення пенсій, згідно статті 6 Закону №2195 дітям війни пенсії на 30% суперечить вимогам частини 2 статті 3, частини 2 статті 8, статті 22, частини 1,3,4 статі 41, статті 68 Конституції України, Рішенню Конституційного суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, та статті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року.

У звязку з тим, що дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинялася Законами України «Про державний бюджет України» на 2006, 2007 та 2008 роки, то згідно пункту 3 частини 1 статті 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється у разі зупинення дії закону або іншого нормативно правового акта, який регулює відповідні відносини, а тому 30% підвищення пенсії «дітям війни» повинно бути нараховано з 01 січня 2006 року, з дати набуття чинності Закону «Про соціальний захист дітей війни».

Для 30 % підвищення пенсії дітям війни, з 01 січня 2006 року повинна застосовуватися мінімальна пенсія за віком встановлена на рівні наведених прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Але відповідач за 2006 та 2007 роки виплати не проводив, а тільки з 01 січня 2008 року почав виплачувати 10 % що не відповідає Конституції України та Рішенню Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, та Рішенню Конституційного суду України від 22 травня 2008 року.

Сторони у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

ОСОБА_2 народився 07 січня 1932 року, відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має правовий статус «дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням (арк. спр. 5-6).

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату доплати як «дитині війни». Листом від 19 жовтня 2010 року відповідачем йому було відмовлено у підвищенні пенсії (арк.. спр. 7).

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України від 18 листопада 2004 року № 2195-4 «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон №2195-4).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судова колегія Донецького апеляційного адміністративного суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки відповідно до статті 129 Конституції України одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження, ч.2 ст. 124 Конституції України передбачає право особи на захист судом її прав. Юрисдикція судів розповсюджується на всі правовідносини, які виникають у державі. Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій» суд здійснює правосуддя у відповідності із принципом верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України і законами прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Частиною 3 Закону України «Про судоустрій» встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-4, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням статті 111 цього Закону, якою було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі N 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян був визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) пункт 12 статті 71, стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року N 489-V, яким була зупинена на 2007 рік дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції щодо того, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії на підставі статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня по 31 грудня 2007р.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-VI, що набрав чинності з 1 січня 2008 року, стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена в новій редакції, яка передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зазначені зміни були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008. У вказаному рішенні Конституційним судом України було зазначено, що положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд першої інстанції правильно визначив, виходячи з рішення Конституційного суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, що передбачене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком діяло з 22 травня 2008 року, оскільки з 1 січня 2008 року вказана стаття 6 була викладена в іншій редакції, за якою виплата 30 % підвищення пенсії передбачена не була.

Таким чином судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії на підставі статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22 травня 2008 року.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а тому розміри надбавки, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, на які посилається відповідач, не можуть застосовуватися дітям війни.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії, або щомісячного грошового довічного утримання чи державної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни», згідно статті 6 якого пенсії дітям війни підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 2 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справи розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтею 19 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтями 2, 24, 160, 167, 184, статтями 195, 197, пунктом 1 статті 198, статтею 201, частиною 1 статті 205, статтею 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області на постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2010 року у адміністративній справі № 2а-1708/10/1215 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2010 року у адміністративній справі № 2а-1708/10/1215 - залишити без задоволення.

Постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 24 листопада 2010 року у адміністративній справі № 2а-1708/10/1215 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по день звернення до суду, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області здійснити перерахунок та виплату недоотриманої щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по день звернення до суду, зобовязати відповідача надалі виплачувати пенсію з урахуванням підвищення не менш ніж 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни залишити без змін.

Ухвала складена та підписана колегією суддів 11 березня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_3