Справа № 2а-129/09/1203
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рибцова Л.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2011 року справа № 2а-129/09/1203

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Малашкевича С.А. , Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради та ОСОБА_2 на постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 13 січня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради про визнання неправомірними дій відповідача та зобовязання провести перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку за період з 26 червня 2006 р. по 11 квітня 2009 року в сумі 8669.01 грн.

Ухвалою Артемівського районного суду м. Луганська від 13 січня 2009 року залишено без розгляду частину позовних вимог про визнання дій протиправними та стягнення суми допомоги за 2008 рік в звязку з відмовою позивачем від позову в цій частині.

В обґрунтування позову вказано, що вона є мамою дитини ОСОБА_3, 11.04.2006 р., а тому відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» має право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років. Відповідачем призначено вказану допомогу в розмірі, що не відповідає законодавчо встановленому рівню, а тому вважає такі дії неправомірними.

Постановою Артемівського районного суду м. Луганська від 13 січня 2009 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії відповідача по відмові перерахунку та виплати допомоги з липня по 3 вересня 2009 року, зобовязано відповідача доплатити недоотриману допомогу по догляду за дитиною за липень, серпень 2007 року та здійснити перерахунок та виплату допомоги за 1, 2, 3 вересня 2007 року. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем та позивачем подано апеляційні скарги з проханням скасувати постанову суду першої інстанції. На думку позивача її позов підлягає задоволенню в повному обсязі, на думку відповідача в позові необхідно відмовити в повному обсязі. Позивач і відповідач зазначають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з*явились з невідомих суду причин, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка є мамою ОСОБА_3, 11.04.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Відповідачем їй призначено допомогу по догляду за дитиною до досягненню нею 3-х років відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім*ям з дітьми» з урахуванням вимог Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Виплата допомоги здійснювалась з 26.06.2006 р. по 02.09.2007 року, та з 15.01.2008 року. З 03.09.2007 року виплата допомоги зупинялась в звязку з працевлаштуванням позивачки.

Крім того, згідно довідки відповідача вбачається, що позивач є особою, не застрахованою в системі загальнообовязкового державного страхування.

Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного закону встановлено, громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 15 цього Закону передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489 від 19.12.2006 року дію частини першої статті 15 зупинено на 2007 рік, і статтею 56 цього Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" … здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 визнано неконституційними положення статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

З моменту визнання норми неконституційною, вона втрачає силу, а тому з 09.07.2007 року відновлено дію статті частини 1 статті 15 Закону України в редакції, відповідно до якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

З таких підстав, позивачка має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 9 липня 2007 року по 2 вересня 2007 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст.99 КАС України, ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свої прав. Частиною 1 статті 100 цього Кодексу визначено, що пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволені позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка звернулась до суду з позовом 17.11.2008 року. В судовому засіданні відповідач наполягав на відмові в позові з підстав пропущення річного строку звернення до суду. (а.с.25). Розглянувши справу по суті заявленого позову, суд першої інстанції фактично прийшов до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку. Колегія суддів погоджується з тим, що у позивачки були поважні причини пропуску строку звернення до суду, оскільки вона є мамою малолітньої дитини, яка потребує постійного догляду та уваги.

Разом з тим, постанова суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав. Як зазначено вище, право на отримання допомоги позивач мала з 09.07.2007 року, але судом першої інстанції зазначено повністю місяць липень. Крім того, фактично відповідачем виплата здійснювалась по 02.09.2007 року включно, оскільки з 03.09.2007 року позивач була працевлаштована, але суд помилково зазначив 03.09.2007 року. Крім того, обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права шляхом зобовязання відповідача доплатити допомогу зі стягненням цієї суми за липень, серпень 2007 р. та зобовязання за 1,2,3 вересня 2007 року здійснити перерахунок і виплатити перераховану суму не узгоджуються з приписами ст. 162 КАС України.

З таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, але ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, що не призвело до неправильного вирішення справи, але є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради на постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 13 січня 2009 року задовольнити частково.

Постанову Артемівського районного суду м. Луганська від 13 січня 2009 року змінити.

Абзац другий, третій, четвертий резолютивної частини постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 13 січня 2009 року викласти в такій редакції:

«Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у місті Луганську ради перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 9 липня 2007 року по 2 вересня 2007 року (включно) відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім*ям з дітьми» в розмірі прожиткового мінімуму на дитину до шести років з урахуванням фактично виплачених сум за цей період, за рахунок коштів Державного бюджету України.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.»

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Колегія суддів: В.П.Юрченко

ОСОБА_4

ОСОБА_5