Справа № 2а-15/11/0530
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Саржевська І. В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року справа №2а-15/11/0530 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Малашкевича С.А. , Чебанова О.О.

при секретарі судового засідання Сухоцькій Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Краснолиманського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та ОСОБА_2 на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2011 року за позовом Краснолиманського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення суми допомоги по безробіттю та вартості наданих послуг,

ВСТАНОВИЛА:

Краснолиманський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми 9870.61 грн. вартості наданих соціальних послуг.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2011 року позовні вимоги задоволено частково в межах загального строку позовної давності, стягнуто з відповідача 7058.33 грн. на користь Краснолиманського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 з 2001 року була зареєстрована приватним підприємцем, державна реєстрація якої скасована лише в квітні 2010 року. За період з 28.04.2006 р. по 31.05.2006 р., з 25.04.2007 р. по 09.10.2007 р., з 11.07.2008 р. по 14.10.2008 р., з 01.05.2009 р. по 26.11.2009 року відповідач отримувала допомогу по безробіттю. Тобто, будучи приватним підприємцем позивач отримувала одночасно допомогу по безробіттю, що суперечить вимогам Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції застосував строк позовної давності три роки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем та відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначено, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Позивач, на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалою суду першої інстанції від 01.12.2010 року було поновлено строк звернення до суду в порядку ст.ст. 99-103 КАС, а тому взагалі строк позовної давності по ст. 257 ЦПК України не застосовується.

Відповідач на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем пропущено строки звернення до суду, встановлені ст.ст. 99, 100 КАС України, що є підставою для відмови в позові. Крім того, апелянт зазначає, що вона з 2003 року не займається підприємницькою діяльністю, що підтверджується довідкою податкової інспекції, крім того, в січні 2003 року вона подала заяву до податкової з попередженням про припинення підприємницької діяльності. В подальшому, вона добросовісно вважала, що вже не є приватним підприємцем, а тому отримувала допомогу по безробіттю.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про залишення постанови суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, розпорядженням міського голови м. Красний Лиман від 24.07.2001 № 372, ОСОБА_2 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності . (а.с.41)

За період з 28.04.2006 р. по 31.05.2006 р., з 25.04.2007 р. по 09.10.2007 р., з 11.07.2008 р. по 14.10.2008 р., та з 01.05.2009 р. по 26.11.2009 р. ОСОБА_2, перебувала на обліку у позивача та отримувала допомогу по безробіттю на загальну суму 9870.61 грн.

Факт наявної реєстрації відповідача як СПД та отримання одночасно допомоги по безробіттю встановлено актами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним № 111 від 28.09.2010 р., № 112 від 28.09.2010 р., № 113 від 28.09.2010 р., № 114 від 28.09.2010 року. (а.с. 43-46).

З пояснень представника позивача вбачається, що встановлені факти, зазначені в акті, стали можливі лише після проведення звірки з державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в 2010 році, оскільки раніше дані з ЄДРПОУ про реєстрацію відповідача як СПД не було.

З довідки з ЄДРПОУ вбачається, що 15.04.2010 року були включені відомості про фізичну особу-підприємця, а 26.04.2010 року внесено рішення про припинення підприємницької діяльності.

Крім того, листом УПФ України в м. Красний Лиман наведені дані, що ОСОБА_2 взята на облік як СПД з 03.08.2001 року без зняття з обліку.

Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженою постанова КМ України від 27.04.98 р. N 578, передбачено, що при реєстрації в центрі зайнятості як шукаючого роботу громадянин повинен подати визначений цим порядком перелік документів. При цьому він має повідомити спеціалісту центру зайнятості всі відомості, які можуть вплинути на порядок виплати та розмір допомоги по безробіттю. Жодним нормативним документом не встановлено обов'язку служби зайнятості щодо перевірки під час реєстрації чи надання статусу безробітного поданих громадянином відомостей та можливості відмови у реєстрації чи наданні статусу безробітного (або відтермінування виплати допомоги по безробіттю) з підстав їх можливої недостовірності.

Згідно із пунктом 3 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" № 803, Центр зайнятості має право перевіряти достовірність інформації, що надається до центру зайнятості роботодавцями і фізичними особами. У відповідності до п. 5 Порядку перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння з відомостями органів Державної податкової адміністрації, Пенсійного Фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, державних реєстраторів, управлінь праці та соціального захисту населення, відділів (управлінь) субсидій.

Позивач, використовуючи своє право, здійснив таку перевірку, та встановив, що існує не скасована реєстрація ОСОБА_2 як СПД.

Відповідно до пп. "б" п. 3 ст. 1 Закону N 803-XII громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, в тому числі підприємці, відносяться до зайнятого населення і не можуть бути визнані безробітними та отримувати соціальне забезпечення відповідно до Закону України N 1533-III. Згідно частини другої п. 2 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою КМ України від 14.02.2007 р. N 219, та Положення про порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, затвердженого постановою КМ України від 27.04.98 р. N 578, зайнятим громадянам надаються лише консультаційні послуги без виплати матеріального забезпечення.

Пунктами 2, 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

З таких підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно отримала соціальну допомогу як безробітна, будучи при цьому зареєстрована як СПД.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог частково в межах строку позовної давності з таких підстав.

Відповідно статті 99 КАС України, - для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 100 цього Кодексу встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Ухвалою суду першої інстанції від 1 грудня 2010 року (а.с.71) позивачу поновлено строк звернення до суду. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для поновлення строку був факт надходження інформації, що не скасовано реєстрацію відповідача як СПД лише в серпні 2010 року.

Правовідносини які виникли між сторонами є публічно-правовими, оскільки позивач є субєктом владних повноважень. При вирішені даного спору, судом перевірено правомірність дій та рішення позивача, та визнано їх правомірними, а щодо стягнення суми, то це фактично правовідносини щодо відшкодування шкоди, який розглядається в одному проваджені з вирішенням публічно-правового спору. З таких підстав, суд першої інстанції правильно застосував загальні строки позовної давності, тривалістю у три роки, які встановлені ст. 257 ЦК України. Застосування норм цивільного кодексу, які є нормою матеріального права не суперечить нормам ст.ст. 99, 100 КАС.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг позивача та відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 24, ст.ст. 160, 167, 184 ч.1, 195, 196, п.1 ч. 1 ст. 198, 200, ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Краснолиманського міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 січня 2011 року по справі № 2-а-15/11/0530 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 18 березня 2010 року.

Колегія суддів: