Справа № 826/17774/14
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 серпня 2016 року м. Київ К/800/17458/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Лосєв А.М., розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2016 року
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року
у справі№826/17774/14
за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетінг і Продаж України»
доДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
проскасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетінг і Продаж України» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Медком Маркетінг і Продаж України») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило скасувати податкову вимогу відповідача від 12 серпня 2014 року №7059-25 на суму податкового боргу 2581069,64 грн. та зобов'язати відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача шляхом зарахування частини суми переплати з податку на прибуток у розмірі 3170504,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 3170504,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

За результатами перегляду зазначених судових рішень Вищим адміністративним судом України 30 вересня 2015 року постановлено ухвалу, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2015 року зазначено, що при новому розгляді справи, судам необхідно встановити яким чином проведення перевірки суми сплаченого авансового внеску при виплаті дивідендів в автоматичному режимі зумовило зменшення переплати з авансового внеску, яка обліковувалась за позивачем. Також зазначено, що з метою встановлення наявності у позивача переплати з авансових внесків з податку на прибуток підприємств у відповідному розмірі, обов'язковому дослідженню підлягають платіжні доручення про перерахування сум авансових внесків за період з 2012 року по серпень 2014 року, з метою встановлення суми авансових внесків, сплачених позивачем та її вирахування із суми авансових внесків, задекларованих платником.

За результатами нового розгляду справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року, позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, під час розгляду справи судами встановлено, що показники облікової картки ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна» з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів суперечать встановленим під час розгляду справи фактам, а саме проведеним контролюючим органом операціям по перерахуванню переплати з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (код класифікації бюджету 11023300) у сумі 1700000,00 грн. на податок на додану вартість (код класифікації бюджету 14010100), та наявності заборгованості позивача перед бюджетом.

У зв'язку з викладеним суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про наявність правових підстав для скасування податкової вимоги від 12 серпня 2014 року №7059-25 та зобов'язання відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача шляхом зарахування частини суми переплати з податку на прибуток у розмірі 3170504,00 грн. в рахунок авансового внеску з податку на прибуток за 2014 рік у розмірі 3170504,00 грн., яка безпідставно перестала обліковуватись відповідачем згідно листа Міністерства доходів і зборів України від 07 лютого 2014 року №3194/7/99-99-19-03-01-17 «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік».

Вважаючи, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадку якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми вбачається, що касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

В касаційній скарзі ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві наведено зміст пункту 50.1 статті 50, пункту 54.1 статті 54, пункту 57.1 статті 57, пунктів 59.1 та 59.5 статті 59, пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України.

При цьому не зазначено будь-яких обґрунтувань на спростування висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи приписи пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України та зміст касаційної скарги, суд вважає, що скарга ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві є необґрунтованою, викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, а судами попередніх інстанцій надано правильну правову оцінку фактичним обставинам.

Відтак, суддя-доповідач вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно з частиною 6 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції.

Керуючись ч. 1 ст. 211, 213, п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2016 року у справі №826/17774/14 відмовити.

2. Копію даної ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вищого адміністративного суду України А.М. Лосєв

Суддя А.М. Лосєв