Справа № 755/21745/15-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя доповідач Петрик І.Й.
У Х В А Л А

01 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Петрик І.Й.., перевіривши матеріали апеляційної скарги Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що її не може бути прийнято до апеляційного провадження та вона підлягає залишенню без руху виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

При зверненні до суду із позовом, судовий збір підлягав сплаті у розмірі 974, 40 грн.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент звернення до суду із апеляційною скаргою) судовий збір справляється: за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня року становить 1071, 84 грн. (974, 40 * 110%).

Однак, всупереч вимог КАС України, апелянтом до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору у встановленому Законом розмірі.

Звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, апелянт посилається на те, що є бюджетною установою, фінансується з Державного бюджету України, та бюджетом якої на 2016 рік не передбачено коштів на сплату судового збору.

Однак, вказане клопотання щодо відсутності коштів не підтверджено жодними належними доказами. Разом з тим, обмежене фінансування бюджетної установи не може бути підставою для її звільнення чи відстрочення сплати державного мита, встановленого законом.

Також, відсутність законодавчого врегулювання питання щодо поновлення територіальним органам пенсійного фонду пільг на судовий збір не є обставиною, яка зумовлює наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Поряд з цим, Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» акцентував увагу на тому, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 05.02.2016.

Суд також зазначає, що п.2 розділу ІІ Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким серед іншого скасовано встановлені раніше для пенсійних органів пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Апелянтом не надано суду доказів на підтвердження факту відсутності можливості сплати судового збору за рахунок інших коштів, ніж ті, що передбачені кошторисом на сплату судового збору та вжиття заходів спрямованих на отримання коштів, зокрема додаткових бюджетних асигнувань, шляхом звернення до відповідного розпорядника коштів.

Аналогічної позиція дотримується Верховний Суд України в Ухвалі від 27.10.2015 року (номер в ЄДРСР - 52867921).

Платіжні реквізити для перерахування судового збору до Київського апеляційного адміністративного суду: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському р-ні; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - ГУДКСУ у м. Києві; код банку отримувача (МФО) - 820019; рахунок отримувача - 1007; код класифікації доходів бюджету - 22030001; призначення платежу - *;101; ххх (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ххх (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Київський апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Як вбачається із матеріалів справи, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 отримана представником відповідача 01 серпня 2016 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. - 208).

Відповідно ч. 2 ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду лише 16 серпня 2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Дніпровського районного суду м. Києва.

Отже, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою поза межами строку звернення, передбаченого ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

З клопотанням про поновлення пропущеного строку апелянт не звертався.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Крім того, суд зазначає, що в порушення частини 5 статті 187 КАС України, апеляційна скарга не містить підпису уповноваженої особи, яка її подала.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві необхідно залишити без руху та встановити йому строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, шляхом подання документу про сплату судового збору.

Керуючись ст. 108, 187, 189 КАС України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року залишити без руху.

Встановити апелянту тридцятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги.

Попередити апелянта, що у разі не усунення недоліків у встановлені ухвалою строки, апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: І.Й. Петрик