Справа № 808/1085/15
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року м. Київ К/800/48080/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівОстровича С.Е.
Цвіркуна Ю.І.
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року

у справі №808/1085/15

за поданням Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ :

Токмацька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - відповідач) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 26 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року, відмовив у задоволенні подання позивача.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Уповноваженою особою контролюючого органу на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України видано наказ від 11 лютого 2015 року №78 про проведення з 12 лютого 2015 року, протягом 10 діб, фактичної перевірки відповідача щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, на підставі якого видано направлення на проведення перевірки від 11 лютого 2015 року №41 та №42.

На підставі зазначених документів уповноваженими особами контролюючого органу здійснено вихід до кафетерійного відділу у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність відповідач.

Відповідно до висновків позивача, відповідач не допустив до перевірки перевіряючих, про що складено відповідний акт від 19 лютого 2015 року №0001/08/01/22/НОМЕР_1 недопуску посадових осіб до перевірки кафетерійного відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та акт від 19 лютого 2015 року №0001/08/01/22/НОМЕР_1 відмови від підписання матеріалів перевірки.

У свою чергу, контролюючий орган на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України прийняв рішення від 23 лютого 2015 року №1 про застосування адміністративного арешту платника податків, яким застосував умовний адміністративний арешт до відповідача, що перебуває (розміщене, зберігається) в кафетерійному відділу в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Процедура допуску посадових осіб до проведення перевірки регламентована статтею 81 Податкового кодексу України і однаково застосовується як для документальних, так і для фактичних перевірок.

За правилами, передбаченими пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, встановлених у цій нормі документів.

Абзацом п'ятим пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

У відповідності до приписів підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт може бути застосований, якщо з'ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Отже, адміністративний арешт, як винятковий засіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, може бути застосований лише у тому випадку, якщо платник податків відмовився від проведення документальної перевірки, що підтверджується відповідними документами.

Згідно з пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків. Копія наказу про призначення перевірки має бути вручена платнику податків під розписку до початку перевірки (пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Матеріали справи свідчать, що жодного наказу про проведення перевірки та повідомлення відповідачу вручено не було.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено контрольну закупку та придбано товар за місцем торгівлі відповідача.

Відтак, податковим органом не надано належних доказів того, що відповідач відмовив позивачу у допуску до проведення перевірок та доказів, які б свідчили про відмову посадових осіб відповідача у проведенні перевірок чи недопущення працівників податкового органу для їх проведення.

Крім того, як свідчать матеріали справи, акт відмови від підпису за місцем виявлення такої відмови посадовими особами позивача не складався, натомість його було складено лише на наступний день.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання контролюючого органу.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Токмацької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2015 року у справі №808/1085/15 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Острович С.Е.
Цвіркун Ю.І.