Справа № 757/26125/16-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності незаконним, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року позов залишено без руху.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати ухвалу та задовольнити позов, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неповно з'ясовано обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 26.05.2016 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати «січень 2006 року» для періоду з 01.01.2006 (попереднє підвищення розміру пенси, здійсненого з урахуванням прогнозного рівня Інфляції випереджаючим шляхом) по 30.06.2012 (наступне підвищення розміру пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.12 року № 355) єдиним базовим місяцем;

- визнати незаконною бездіяльність Пенсійного фонду України в питанні перерахунку індексації моєї пенсії періоду з 01.11.2011 по 31.12.15;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок індексації моєї пенсії за період з 01.11.2011 (перший місяць після судового періоду) по 30.06.2012 (останній місяць перед підвищенням пенсії, здійсненого на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355), з наростаючим підсумком розрахунком від базового місяця «січень 2006 року»;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок індексації моєї пенсії за період з 30.06.2012 по нинішній час, з сумою збереженої індексації в 877,76 грн. (відповідає сумі індексації червня 2012 року, останнього місяця перед підвищенням пенсії, здійсненого на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355, розрахованого від базового місяця «січень 2006 року»);

- визнати незаконними дії Пенсійного фонду України по застосуванню з січня 2015 року коефіцієнту індексації та суми збереженої індексації моєї пенсії, які були визначені пенсійними органами для її індексації моєї пенсії для грудня 2014 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок індексації моєї пенсії за період з 01.01.2015 з розрахунком від базового місяця «січень 2013 року» з наростаючим підсумком, та сумою збереженої індексації в 877,76 грн;

- стягнути з Пенсійного фонду України всі не нараховані з вини пенсійних органів суми індексації.

Окрім іншого позивач просив поновити строк звернення до суду, а також, посилаючись на скрутний майновий стан, звільнити його від сплати судового збору.

Залишаючи позов без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів переконливих доводів які б давали суду підстави для звільнення його від сплати судового збору, враховуючи кількість заявлених позивачем вимог та їх характер, а також вказує на те, що причин пропуску встановленого строку позивач не наводить, ціну позову не вказує.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду необґрунтованими та передчасними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз викладених обставин дає підстави для висновку, що за наявності обставин, які зумовлені незадовільним майновим станом сторони та які є перешкодою або унеможливлюють сплату особою судового збору, суд вправі, окрім іншого, звільнити таку особу від його сплати.

Як під час подання позовної заяви, так і апеляційної скарги, що розглядається, позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору на підставі ст. 88 КАС та ст. 8 Закону № 3674-VI, посилаючись на скрутний майновий стан.

На підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на те, що його дохід та дохід його дружини не дає змогу виконати вимоги закону щодо сплати судового збору. Так, матеріали справи містять довідку про доходи позивача, з якої вбачається, що останній отримує пенсію у розмірі 2166,71 грн (а.с. 11), а його дружина 1207,36 грн відповідно (а.с. 22).

Крім того, матеріали справи також містять докази сплати позивачем коштів на оренду квартири (а.с. 13, 23) у розмірі близько 3 500 - 3 900 грн щомісяця. Також до справи долучено докази незадовільного стану здоров'я позивача (а.с. 12), фіскальні чеки й лікарські рецепти на купівлю відповідних ліків (а.с. 25).

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів дійшла безумовного висновку про наявність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Окрім того, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року позивача було звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року.

Щодо посилань суду першої інстанції на пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутності доказів поважності причин такого пропуску, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції у цій частині дійшов передчасного висновку, так як відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, з у рахуванням його доводів стосовно цього питання, може бути вирішено як в ході підготовчого провадження так і під час судового розгляду справи.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції також необґрунтовано посилається на відсутність у позові його ціни, оскільки норми КАС, на відміну від Цивільного процесуального кодексу України, не встановлюють такої вимоги до позовної заяви як необхідність зазначення її ціни, окрім того, у адміністративному судочинстві поняття «ціни позову» відсутнє та не використовується.

Суд першої інстанції на викладені вище обставити уваги не звернув, що призвело до ухвалення необґрунтованогоз рішення.

Варто також наголосити, що в апеляційній скарзі позивач за результатами скасування ухвали суду просить задовольнити його вимоги. Колегія суддів наголошує на тому, що у даному випадку спір по суті не розглядається, а лише вирішується питання правомірності прийнятого судом першої інстанції процесуального рішення. З огляду на це, підстави для задоволення апеляційної скарги у цій частині відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року скасувати, в справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд також вважає за необхідне додатково зазначити, що вирішуючи питання відкриття провадження у справі, а також і у ході судового розгляду справи, суду першої інстанції необхідно дослідити чи всі вимоги, заявлені позивачем можуть бути предметом розгляду адміністративного суду (зокрема вимога, що стосується визнання певного місяця базовим).

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 204, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року скасувати, в справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту постановлення є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.