Справа № 2а-512/10/1225
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пчолкін С.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2011 року справа №2а-512/10/1225

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Василенко Л.А.

суддів Гімона М.М. , Карпушової О.В.

розглянула в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2010 року у справі № 2а-512/10 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії, і

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії задоволений частково: зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачеві підвищення до пенсії за віком як дитині війни за період з 22 квітня 2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права і просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, перебуває на пенсійному обліку у відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач віднесена до соціальної групи Дитина війни відповідно до вимог ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що підтверджено датою її народження у паспорті (арк. справи 3), відміткою органу соціального захисту населення у пенсійному посвідченні (арк. справи 4). З листа відповідача від 03.03.2010 року вбачається, що позивачеві відмовлено у виплаті підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, оскільки питання щодо розміру мінімальної пенсії за віком, який повинний використовуватися при нарахування підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не визначений у законодавчому порядку (арк. справи 5). З заперечень на адміністративний позов (арк. справи 11) встановлено, що у 2009-2010 роках позивач отримала підвищення до пенсії, як дитина війниа на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісяця, що в грошовому еквіваленті складає 49,8 грн.

Згідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 22.10.1993 року №3551-XII (далі Закон №3551).

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону №3551, а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законами України „Про Державний бюджет України на 2010 рік, не внесено змін та не зупинено дію ст. 6 Закону №3551.

Таким чином, стаття 6 Закону №3551 з 1 січня 2010 року є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком».

Оскільки на час розгляду цієї справи судом, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про використання цього поняття тільки для призначення пенсій в межах зазначеного закону та неможливості використання вказаного розміру при розрахунку підвищення до пенсій особам з статусом дитини війни.

Таким чином, колегія суддів, виходячи з викладеного, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийшов до вірного висновку щодо зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві підвищення до пенсії за віком як дитині війни за період з 22 квітня 2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично виплачених сум, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача щодо нарахування позивачеві вказаного підвищення до пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач не отримав належні йому виплати.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що спірні правовідносини за суттю вирішені правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Апеляційний перегляд здійснений в межах заявленої апеляційної скарги.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.1,2, п.1 ч.1 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 15 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді М.М. Гімон

ОСОБА_3