Справа № 2а-9890/10/1270
Суддя: Юрко Ирина Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Островська О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2011 року справа №2а-9890/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрко І.В.

суддів Міронової Г.М. , Блохіна А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Територіального управління державної судової адміністрації України Луганської області та Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17січня 2011 року по справі № 2а-9890/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання перерахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.12.2010 року звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання перерахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка працює з 24.03.1993 року працює на посаді судді Станично-Луганського районного суду Луганської області.

У відповідності до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата судді складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 р. № 1310 постанову Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 доповнено пунктом 4-1, яким мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 332 грн. і при її підвищенні у подальшому перерахунок заробітної плати судді не провадиться. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 визнано незаконними пункт 4 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 №1310 та пункт 4 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865. Позивач просить:

- визнати незаконною бездіяльність усіх відповідачів по не усуненню порушень у виплаті їй заробітної плати та приведення її розміру у відповідність зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів», а також бездіяльність в частині визначення правильного розміру щомісячного грошового утримання, та приведення його розміру у відповідність зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865;

- зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести з 1 жовтня 2010 року перерахунок розміру заробітної плати у відповідності зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та виплачувати її у визначеному законом розмірі;

- зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести з 1 жовтня 2010 року перерахунок розміру щомісячного грошового утримання у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 з наступними змінами, щодо нарахування цього утримання, виходячи з розміру перерахованої заробітної плати згідно зі ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та виплачувати його у визначеному законом розмірі;

- стягнути з Державного судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, заборгованість по заробітній платі за період з 1 січня 2007 року по 1 жовтня 2010 року на її користь 206666 грн.;

- стягнути з Державного судової адміністрації України з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, заборгованість по щомісячному грошовому утриманню за період з 1 червня 2007 року по 1 жовтня 2010 року на її користь 144441 грн.;

- зобовязати Міністерство фінансів України профінансувати вказані витрати на виплату заборгованості з заробітної плати і щомісячного грошового утримання з 1 січня 2006 року по 1 жовтня 2010 року та на виплату самої заробітної плати і щомісячного грошового утримання з 1 жовтня 2010 року у встановленому ст. 44 Закону України «Про статус суддів» та Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 розмірі.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17січня 2011 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області щодо не проведення перерахунку заробітної плати та щомісячного грошового утримання позивачу з 19.08.2009 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 в редакції станом на 31.12.2005 року, та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу ОСОБА_2 з зазначенням розміру заробітної плати виходячи із 8 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

- визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо невжиття заходів з повного фінансування заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 8 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України, щодо невжиття заходів з повного фінансування заробітної плати та щомісячного грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 8 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

- зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області провести перерахунок ОСОБА_2 з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 8 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обовязкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу, а також донарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячне грошове утримання з донарахованих сум заробітної плати.

- зобовязано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати.

- зобовязано Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Луганській області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 8 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат з 19.08.2009 року з урахуванням раніше проведених виплат, а також щомісячного грошового утримання з донарахованих сум заробітної плати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач - Територіальне управління державної судової адміністрації України в Луганській області не погодилось з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що в оскаржуваній постанові має місце неповне зясування судом обставин, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи та які суд вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Відповідач Міністерство фінансів України - також не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працює суддею Станично-Луганського районного суду з 24.03.1993, згідно наказу ТУ ДСА в Луганській області від 11.10.2007 № 398/к працює заступником голови Станично-Луганського районного суду Луганської області з 11.10.2007 по теперішній час, їй призначена виплата щомісячного грошового утримання згідно наказу ТУ ДСА в Луганській області від 09.07.2007 року № 203/к в розмірі 80 відсотків заробітної плати з 17.06.2007 року та згідно наказу від 23.06.2008 року № 299/к в розмірі 82 відсотків заробітної плати з 17.06.2008 року (а.с. 6).

Заробітна плата позивача обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2009-2010 роки.

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області суддя Малієнко Н.В. станом на 01.01.2008 року отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас, яка передбачена при стажі роботи понад 25 років.

Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ), який діяв на час виникнення спірних правовідносин визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканість суддів (частина перша статті 126 Конституції України). А згідно з частиною першою статті 130 Основного Закону, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Частиною третьою статті 11 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року зі змінами та доповненнями, який діяв на час існування спірних правовідносин, передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Підпунктом «а» підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI в Закону України «Про статус суддів» були внесені зміни у частині другій статті 44 слова «у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя» замінені словами «Кабінетом Міністрів України». Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом «а» п.п. 2 пункту 61 розділу II Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

03 вересня 2005 року Кабінетом Міністрів України (далі по тексту КМ України) було прийнято постанову № 865 «Про оплату праці суддів», якою підвищено суддям посадові оклади пропорційно до окладів голів названих судів, та було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками, визначено умови преміювання, з визначенням про набрання чинності цією постановою - з 1 січня 2006 року.

Постановами КМ України № 1243 від 21 грудня 2005 року «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» та № 1310 від 31 грудня 2005 року «Про внесення змін до постанови КМ України від 3 вересня 2005 року № 865», було внесено зміни до вище зазначеної постанови № 865, її було доповнено пунктом 41, яким встановлено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2008 року визнано незаконними постанову КМ України від 21 грудня 2005 року № 1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 41 постанови КМ України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови КМ України від 3 вересня 2005 року № 865» та пункт 41 постанови КМ України від 3 вересня 2005 року № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року постанова Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2008 року була залишена без змін. Колегія суддів зазначає, що у звязку з не визначенням судом першої інстанції дати з якої вказані постанови КМ України втрачають чинність, приписи постанов КМ України від 21 грудня 2005 року № 1243, від 31 грудня 2005 року № 1310, від 3 вересня 2005 року № 856 стосовно обмеження суддів в отриманні належного за законом розміру заробітної плати є незаконними з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили, тобто з 19 серпня 2009 року.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення перерахунку заробітної плати судді з 19 серпня 2009 року. Крім того, судом першої інстанції вірно визначено кінцеву дату періоду, за який належить здійснити виплату заборгованості позивачу з заробітної плати, оскільки в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає тільки порушене право позивача. Колегія суддів дійшла до висновку, що враховуючи дату прийняття судом першої інстанції судового рішення, періодом, за який позивачу належить здійснити перерахунок заробітної плати, є період з 19 серпня 2009 року по 14 грудня 2010 року, як вірно визначено судом першої інстанції.

Стосовно порядку перерахунку та виплати судді недоотриманої заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань перед суддями колегією суддів не приймаються.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права суддів на отримання заробітної плати передбаченої чинним законодавством, основані на принципі юридичної визначеності.

Фінансування усіх судів в Україні, а також забезпечення діяльності органів суддівського самоврядування здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, який щорічно має затверджуватися парламентом виключно у формі закону (пункт 1 частини другої статті 92, частина перша статті 96 Конституції України, стаття 141, частина перша статті 142 Закону України «Про судоустрій України» від 07 липня 2010 року № 2453-VI). Від імені держави обовязок забезпечувати фінансування органів судової влади за рахунок коштів Державного бюджету України в межах компетенції покладений на ОСОБА_3 України та Кабінет Міністрів України.

За рішенням Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Вищого господарського суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 130 Конституції України (справа про фінансове забезпечення діяльності судів) від 11 березня 2010 року № 7-рп/2010 в аспекті конституційних подань положення частини першої статті 130 Конституції України, а саме: «У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів», треба розуміти так, що Кабінет Міністрів України зобовязаний у проекті закону про Державний бюджет України передбачати окремими рядками видатки для кожного суду всіх юрисдикцій і рівнів в достатніх для здійснення правосуддя обсягах, а Верховна ОСОБА_3 України законом повинна визначати такі видатки у Державному бюджеті України.

Згідно статей 32-37 Бюджетного кодексу України на Міністерство фінансів України покладено обовязок щодо складання проекту закону про Державний бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України. За статтею 111 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України.

Згідно Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого Постановою КМ України від 14 січня 2009 року № 14, ДСА України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів.

Статтею 126 Закону України «Про судоустрій України» від 7 лютого 2002 року № 3018-III, який діяв на час існування спірних правовідносин, встановлено, що ДСА України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є і головним розпорядником коштів, а тому зобовязане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Відповідно до статті 122 Закону України «Про судоустрій України», матеріально-технічне забезпечення місцевих судів покладається на державну судову адміністрацію і здійснюється на підставі замовлень відповідного суду, в межах кошторису на утримання даного суду.

Таким чином, ДСА України повинно було внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування заробітної плати суддів у звязку з визнанням адміністративним судом незаконними з 19 серпня 2009 року постанови КМ України від 21 грудня 2005 року № 1243, пункту 41 постанови КМ України від 31 грудня 2005 року № 1310, пункту 41 постанови КМ України від 3 вересня 2005 року № 865.

Пунктом 11 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або і бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу.

Як встановлено колегією суддів, грошові кошти у сумі, достатній для правильного та повного нарахування заробітної плати позивачу, через органи Державного Казначейства України не надходили до Станично Луганського районного суду від ДСА України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів, та яку у свою чергу не профінансувало належним чином Міністерство Фінансів України, що є порушенням статті 130 Конституції України щодо забезпечення державою фінансування судів і діяльності суддів.

ДСА України не забезпечило подання кошторису на суми гарантованих законом заробітних плат суддів до Міністерства фінансів України та не здійснено фінансування витрат на виплату заробітної плати суддям в повному розмірі, тому для реального виконання судових рішень щодо виплати заробітної плати суддям, ДСА України повинно отримати за рішенням суду з Державного бюджету України додаткове фінансування на бюджетну програму «Виконання рішень судів на користь суддів», виділення якого здійснює Міністерство фінансів України.

Незабезпечення фінансування заробітної плати судді Станично Луганського районного суду, у відповідності до встановленого додатком № 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03 вересня 2005 року та з січня 2010 року з врахуванням зміни протягом зазначених періодів рівня мінімальної заробітної плати визначеного законами України про державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», призвело до виплати заробітної плати судді не в повному розмірі гарантованому державою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційні скарги залишає без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Територіального управління державної судової адміністрації України в Луганській області, Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2011 року по справі № 2а- 9890/10/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 січня 2011 року по справі № 2а- 9890/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання бездіяльності незаконною, зобовязання перерахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В. Юрко

Судді Г.М. Міронова

ОСОБА_4