Справа № 810/1692/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1692/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

01 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Межевич М.В. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі за позовом Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області до Міністерства транспорту і зв'язку України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач - Блідчанська сільська рада Іванківського району Київської області, звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства транспорту і зв'язку України, в якій просить:

визнати неправомірною бездіяльність щодо розгляду вказаного звернення;

зобов'язати надати обґрунтовану відповідь на звернення протягом п'ятнадцяти днів з дня винесення судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми процесуального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області - задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до статті 204 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо встановить неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; або порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Так, приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу суд першої інстанції керуючись пунктом 1 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив, що позов підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду і не підлягає розгляду Київським окружним адміністративним судом. Такий висновок ґрунтується на тому, що позивачем у справі є орган місцевого самоврядування.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Пункт 1 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, якщо сторонами у справі є орган місцевого самоврядування чи його посадова особа з однієї сторони і орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа з другої сторони, справа підсудна не місцевому загальному суду, а відповідному окружному адміністративному суду.

Поряд з цим, в пункті 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 6 березня 2008 року N 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» відзначено, що згідно з пунктом 8 частини першої статті 3 КАС України позивачем в адміністративній справі може бути суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Однак, такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами (пункт п'ятий частини першої статті 50 КАС України).

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач - Блідчанська сільська рада Іванківського району Київської області, звернувся до суду з адміністративним позовом щодо дій/бездіяльності пов'язаної із розглядом відповідачем звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Згідно преамбули Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів.

За таких умов, враховуючи, що Блідчанська сільська рада Іванківського району Київської області в даному випадку звернулася до адміністративного суду за захистом порушених, на її думку, прав з боку суб'єкта владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що позивач виступає як орган місцевого самоврядування.

Слід відзначити, що орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями, в межах виконання покладених на нього функцій, звернення до адміністративного суду із позовною заявою, а отже в даному випадку не можуть бути застосовані приписи пункту 1 частини першої статті 18 та частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем у справі є Міністерство транспорту і зв'язку України, який є суб'єктом, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки ця адміністративна справа не пов'язана із притягненням до адміністративної відповідальності, пенсійними виплатами або соціальною допомогою, діяннями державного виконавця тощо, натомість стороною у справі є Міністерство транспорту і зв'язку України, який в даному випадку здійснює владні управлінські функції, та предметом є правомірність дій/бездіяльності останнього, даний спір підсудний окружному адміністративному суду.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. В зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області - задовольнити, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2016 року - скасувати, а справу за адміністративним позовом Блідчанської сільської ради Іванківського району Київської області до Міністерства транспорту і зв'язку України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді М.В.Межевич

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Шелест С.Б.

Межевич М.В.