Справа № 813/233/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016р. Справа № 876/4606/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не зявився

позивача у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. у справі №813/233/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2016р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.01.2016р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Зазначив, що контролюючий орган при здійсненні перевірки не врахував, які саме суми підлягали списанню і, всупереч вимогам ст.165 ПК України, сумою, яка підлягає оподаткуванню, безпідставно вважає 21733,01грн. Також, на думку позивача, банк як податковий агент повинен нарахувати, утримати та перерахувати до бюджету податок із суми анульованого (списаного) боргу за ставками, визначеними у п.167.1 ст.167 ПК України, та згідно із нормами підп. б п.176.2 ст. 176 ПК України відобразити суму такого доходу у податковому розрахунку за ф.-1ДФ у звітному періоді, в якому такий борг було анульовано.

За результатами розгляду справи Львівської окружний адміністративний суд позовні вимоги задоволив повністю, оскільки до складу оподаткованого доходу повинна включатися лише анульована (прощена) кредитором сума основного боргу, оскільки проценти та пеня не можуть вважатися доходом в розумінні Податкового кодексу України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (відповідач у справі): ДПІ у Пустомитівському районі ГУ ДФС у Львівській області оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивачем не було подано податкову декларацію про майновий стан і доходи фізичної особи-платника податків ОСОБА_1В, за 2014р. Апелянт вказує, що позивач фактично отримувала ще інші доходи, а саме додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, в сумі 144886,70грн. Як наслідок, позивачу: ОСОБА_1 донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 21733,01грн. Апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити.

У судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Державною податковою інспекцією у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області на підставі повідомлення від 20.11.2015р. №9816 та наказу від 20.11.2015 р. №308 проведено позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП-) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб.

В результаті проведеної перевірки складено Акт № 944/1700/НОМЕР_1 від 07.12.2015р. (а.с.42).

Перевіркою ФОП ОСОБА_1 встановлено наступні порушення:

- п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 р.;

- пп.164.2.176 п.164.2 ст.164, пп. 168.2.1 п.168.2 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 21733,01грн.

На підставі акту перевірки № 944/1700/НОМЕР_1 від 07.12.2015р., податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.01.2016р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, на загальну суму 27166,26 грн., в т.ч. 21733,01грн. основного платежу; 5433,25грн. штрафних фінансових санкцій (а.с.5,6).

Згідно із листом-повідомленням від 09.04.2014р. АТ ОСОБА_2 Аваль надано відповідь позивачу про те, що за кредитним договором позивачу анульовано (прощено) заборгованість за пенею в розмірі 144886,70грн. Відповідно до вимог Податкового Кодексу України вказану суму анульованого боргового зобовязання буде включено АТ ОСОБА_2 Аваль до податкового розрахунку доходу, нарахованого на користь позичальника.

Як вбачається з акта перевірки, згідно з інформацією з ЦБД ДЕФО України та інформації, наданої АТ ОСОБА_2 Аваль на письмовий запит ГУ ДФС у Львівській області у 2014 р. ФОП ОСОБА_1, крім отриманих доходів, обовязок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримувала ще інші доходи, а саме, додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності в сумі 144886,70грн.

Відповідно до вимог підп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України, доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Як передбачено нормами підп.14.1.47 цього ж пункту, додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до вимог ст.164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються зокрема дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції. Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, борг у вигляді пені, комісії чи процентів за кредитним договором, прощений кредитором, не є додатковим благом, з якого боржник повинен сплатити податок.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до складу оподаткованого доходу повинна включатись лише анульована (прощена) кредитором сума основного боргу, оскільки проценти та пеня не можуть вважатися доходом в розумінні Податкового кодексу України, а борг у вигляді пені, комісії чи процентів за кредитним договором, прощений кредитором, не є додатковим благом, з якого боржник повинен сплатити податок.

Відповідно до приписів ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. у справі №813/233/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.06.2016р. у справі №813/233/16, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 01.09.2016р.