Справа № 344/4362/14-а 2-а/344/244/14
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Справа № 876/8834/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.08.2014 року у справі за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач 24.03.2014року звернулася з позовом до відповідачів в суд про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування якого покликалась на те, що 20.04.2004р. рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 131 їй надано дозвіл на проведення проектно-пошукових робіт для будівництва закладу торгівлі з адміністративно-побутовими приміщеннями по вул. Гната Хоткевича. 14.12.2004р. рішенням виконавчого комітету № 457 надано дозвіл на будівництво вказаного закладу торгівлі. 24.03.2010р. відповідно до умов договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного з Івано-Франківською міською радою, нею отримано у власність земельну ділянку по вул. Гната Хоткевича, 63-А в м. Івано-Франківську, загальною площею 0,0812га. 09.09.2010р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області їй надано дозвіл на виконання будівельних робіт № 721 строком дії до 03.09.2012р.

17.11.2010р. рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 662 змінено склад забудовників за даним об'єктом та включено до складу співзабудовників ТзОВ «555-ТМ». Між нею, ТзОВ «555-ТМ» та виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 17.11.2010р. укладено договір про пайову участь замовників будівництва в розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста № 154. 31.10.2011р. вона отримала Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Крім цього, для розроблення робочого проекту та фактичного будівництва, вона отримала ряд іншої документації, однією з яких є технічні умови № 3097-2129(130/2010) та укладено договір про надання доступу до електричних мереж від 25.02.2010р. при цьому на забудовника покладено обов'язок провести реконструкцію трансформаторної ділянки, що належить забудовнику.

Згідно з технічними умовами на газопостачання, забудовника зобов'язано провести реконструкцію ГРП № 26 по вул. Гната Хоткевича та будівництво газопроводу, діаметром 150мм. Також вона отримала технічні умови, затверджені КП «Івано-Франківськводоекотехпром» від 29.09.2004р. № 349 на підключення закладу торгівлі з адміністративно-побутовими приміщеннями та визначено ряд вимог, однією з яких є підключення до водопостачання по вул. Молодіжній. Вона згідно з технічними умовами на водопостачання та водовідведення виконала роботи із прокладання поза майданчикових мереж водовідводу, що підтверджується довідкою КП «Івано-Франківськводоекотехпром» від 13.02.2012р. № д-10/12.

На виконання вимог норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вона звернулась до органів місцевого самоврядування з проханням розглянути її питання щодо прийняття в комунальну власність інженерних мереж водопостачання та водовідведення та зменшення розміру відшкодування витрат на інженерно-транспортну інфраструктуру м. Івано-Франківська.

Однак відповідями від 27.02.2014р., 15.01.2013р., 08.02.2013р. їй відмовлено у задоволенні її клопотання щодо прийняття в комунальну власність інженерних мереж з незрозумілих мотивів, посилаючись на те, що вказані інженерні мережі не можуть бути використані для розвитку та забезпечення водопостачання і водовідведення інших об'єктів. Жоден з відповідачів не розглянув і не надав відповіді у формі рішення, як це передбачено законодавством. Крім цього, ОСОБА_2 України «Про регулювання містобудівної діяльності» не містить жодних посилань на те, що інженерні мережі повинні забезпечувати інші об'єкти нерухомості.

Виходячи з відповідей відповідача, комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста порушуються законні її права, передбачені ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме прийняття органами місцевого самоврядування в комунальну власність інженерних мереж.

Тому просила суд визнати незаконною бездіяльність Івано-Франківської міської ради та виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яка полягає у не вчиненні дій щодо розгляду питання про прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська інженерних мереж водопостачання та водовідведення, які виконані в обсязі проекту, погодженого від 10.02.2005р. за № 1819 та 13.11.2011р. № 4864(ТУ № 349 від 29.09.2004р.) та зобов'язати Івано-Франківську міську раду та виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради розглянути на чергових засіданнях та прийняти в комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська інженерні мережі водопостачання та водовідведення, які виконані в обсязі проекту, погодженого від 10.02.2005р. № 1918 та 13.11.2011р. № 4864 (ТУ № 349 від 29.09.2004р.).

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.08.2014 року в задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що на виконання вимог норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вона звернулась до органів місцевого самоврядування з проханням розглянути її питання щодо прийняття в комунальну власність інженерних мереж водопостачання та водовідведення та зменшення розміру відшкодування витрат на інженерно-транспортну інфраструктуру м. Івано-Франківська.

Однак відповідями від 27.02.2014р., 15.01.2013р., 08.02.2013р. їй відмовлено у задоволенні її клопотання щодо прийняття в комунальну власність інженерних мереж з незрозумілих мотивів, посилаючись на те, що вказані інженерні мережі не можуть бути використані для розвитку та забезпечення водопостачання і водовідведення інших об'єктів. Жоден з відповідачів не розглянув і не надав відповіді у формі рішення, як це передбачено законодавством. Крім цього, ОСОБА_2 України «Про регулювання містобудівної діяльності» не містить жодних посилань на те, що інженерні мережі повинні забезпечувати інші об'єкти нерухомості.

Виходячи з відповідей відповідача, комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста порушуються законні її права, передбачені ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме прийняття органами місцевого самоврядування в комунальну власність інженерних мереж. Тому просила суд позов задоволити.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування із відповідними зверненнями і Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на такі надано письмові відповіді від 15.01.2013р. та 08.02.2013р. , з яких вбачається, що комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста її звернення розглянуто, а вимоги таких відхилено з посиланням на те, що мережі водопроводу та каналізації прокладені до торгового закладу з адміністративно-побутовими приміщеннями по вул. Г. Хоткевича, 63-«А» забезпечують функціонування даного закладу і не можуть бути використані для розвитку та забезпечення водопостачання і водовідведення інших об'єктів.

В той же час суд звертає увагу на те, чинним законодавством України прямо не передбачено безумовного обов'язку відповідачів приймати в комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська всі інженерні мережі, які збудовані за межами земельних ділянок приватних забудовників та які забезпечують необхідну експлуатацію лише цих об'єктів нерухомості і не можуть бути використані для розвитку та забезпечення водопостачання і водовідведення інших об'єктів. Як вбачається з матеріалів справи, Івано-Франківська міська рада жодного рішення з цього приводу не приймала, оскільки відповідною комісією не було погоджено таку передачу інженерних мереж з вказаних вище мотивів.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального права.

Ст. 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Таким чином ОСОБА_2 визнає право за органами місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення, що цілком узгоджується з положеннями п. 2 ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування, відповідно до змісту якого місцева влада в межах закону має повне право вирішувати будь-яке питання, що не вилучено із сфери її компетенції і вирішення якого не доручено жодному іншому органу.

Згідно ст. 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985р., яка ратифікована Україною 15.07.1997р., головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом. Однак, це положення не перешкоджає наділенню органів місцевого самоврядування повноваженнями і функціями для спеціальних цілей відповідно до закону.

В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2010р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на виконання будівельних робіт № 721 з будівництва закладу торгівлі з адміністративно-побутовими приміщеннями на місці власного павільйону склотари 7 на вул. ОСОБА_3. Строком дії дозволу до 03.09.2012р.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 662 від 17.11.2010р. «включено співзабудовником ТзОВ «555-ТМ» на будівництво закладу торгівлі з адміністративно-побутовими приміщеннями на місці власного павільйону склотари 7 на орендованій земельній ділянці на вул. ОСОБА_3, яке здійснює підприємець ОСОБА_1 (дозвіл на будівництво підприємцю ОСОБА_1 - рішення виконавчого комітету міської ради від 14.12.2004р. № 457, пункт 5.5; дозвіл на проект но-пошукові роботи - рішення виконавчого комітету міської ради від 20.04.2004р. № 131, пункт 1.3)».

З довідки № д-10/12 від 13.01.2012р., виданої КП «Івано-Франківськводоекотехпром», вбачається, що «зовнішні інженерні мережі водопостачання та водовідведення підведені до торгового закладу з адміністративно-побутовими приміщеннями на вул. Г. Хоткевича, 63-А - виконані в обсязі проекту (№ погодження 1819 віл 10.02.2005р. та 4864 від 13.11.2011р.). Виконано робіт з прокладання водопроводу на суму 23013грн., та з прокладання каналізації на суму 17033грн.»

Як вбачається з листа № 01-6/42/1 від 27.02.2014р. , наданого КП «Івано-Франківськводоекотехпром» на лист ОСОБА_1 від 10.02.2014р. № 3-12/14, зокрема з п.п.3 та 4, «Прокладені до закладу торгівлі по вул. Г. Хоткевича мережі забезпечують водопостачання та водовідведення безпосередньо вказаного об'єкту і за своїм призначенням виконують функції водопровідного уводу та каналізаційного випуску. У відповідності з Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. № 190, КП «Івано-Франківськводоекотехпром» приймає на баланс водопровідні уводи та каналізаційні випуски державного житлового фонду, житлового-будівельних кооперативів (ЖБК), ОСББ, а також магістральні, вуличні та розподільчі внутрішньоквартальні мережі водопостачання та водовідведення згідно з відповідними рішеннями органів місцевого самоврядування. Мережі торгового закладу не відносяться до категорії мереж, визначених п. 4 цього листа і обслуговуються власниками даного об'єкту».

Відповідно до п. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

П. 5.2.1 Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста передбачено, що якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури теплопостачання, водопостачання та водовідведення поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури міста зменшується на суму їх кошторисної вартості та актів виконаних робіт, визначених згідно з державними будівельними нормами, стандартами та правилами, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність, після погодження комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста та відповідного рішення сесії міської ради.

Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування із відповідними зверненнями і Фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на такі надано письмові відповіді від 15.01.2013р. та 08.02.2013р., з яких вбачається, що комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста її звернення розглянуто, а вимоги таких відхилено з посиланням на те, що мережі водопроводу та каналізації прокладені до торгового закладу з адміністративно-побутовими приміщеннями по вул. Г. Хоткевича, 63-«А» забезпечують функціонування даного закладу і не можуть бути використані для розвитку та забезпечення водопостачання і водовідведення інших об'єктів.

Суд констатує, що Івано-Франківська міська рада не приймала жодного рішення з цього приводу, оскільки комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста рекомендовано не приймати в мережі водопостачання та водовідведення в комунальну власність. Водночас суд не дослідив доводи позивача, який посилаючись на ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», Положення про пайову участь, таке питання вирішується після погодження комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, у позовній заяві обґрунтував, чому на спірні правовідносини розповсюджуються норми права даних нормативних актів. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки.

Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність (ч. 5 ст. ЗО ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Аналогічне положення закріплене п. 5.2.1 Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська», затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 18.10.2013 року «Про Положення про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Івано-Франківська» № 1231-38.

Вказані норми носять імперативний характер і виключають можливість інших варіантів, аніж прийняття у комунальну власність інженерних мереж, при цьому законодавець звертає увагу на те, що ці мережі повинні бути зовнішні, тобто використовуються для водопостачання та водовідведення об'єкта будівництва та знаходяться поза межами будівельного майданчика та виконані відповідно до технічних умов.

Суд зазначає, що органи місцевого самоврядування діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано. При цьому, судом першої інстанції зазначається, що бездіяльність відповідачів не встановлена судом, оскільки позивачу надсилались відповіді за підписом третьої особи на стороні відповідачів - фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, яке не є ані уповноваженим законом чи іншим нормативно-правовим актом органом на надання відповіді на звернення адресовані відповідачам.

Окрім того, суд першої інстанції посилається на те, що комісією з питань визначення пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста дане питання розглядалось, при цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази такого розгляду, як то протоколи засідання комісії, судом не зясовано повноважень комісії та який характер носять ці рішення для відповідачів, на що окрему увагу звертав представник позивача в своїх виступах.

Єдиним висновком, яким керувався суд при ухваленні постанови, є твердження про те, що бездіяльність відповідачів не встановлено, відсутні будь-які порушення прав позивача.

Слід звернути увагу на те, що норми частини 5 статті 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вказують умови, які мережі передаються у комунальну власність: ці мережі є зовнішніми, знаходяться поза межами будівельного майданчику, виконані відповідно до технічних умов наданих інженерними службами міста. Дана норма не підлягає розширеному тлумаченню та не дає права органам місцевого самоврядування встановлювати додаткові умови прийняття вказаних мереж у комунальну власність. Окрім того, під час аналізу даних правовідносин, судом не було досліджено, що праву забудовника на зменшення пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у звязку із передачею вказаних мереж в комунальну власність кореспондує обовязок органу місцевого самоврядування прийняти ці мережі.

Відтак, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення

А тому висновки суду першої інстанції частково відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.08.2014 року у справі № 344/4362/14-а скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Івано-Франківської міської ради та виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у не вчиненні дій щодо розгляду питання про прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська інженерних мереж водопостачання та водовідведення, які виконані в обсязі проекту погодженого від 10.02.2005р. за № 1819 та 13.11.2011р. № 4864(ТУ № 349 від 29.09.2004р.).

Зобов'язати Івано-Франківську міську раду та виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради розглянути питання щодо прийняти в комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська інженерні мережі водопостачання та водовідведення, які виконані в обсязі проекту, погодженого від 10.02.2005р. № 1918 та 13.11.2011р. № 4864 (ТУ № 349 від 29.09.2004р.).

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_4