Справа № 826/1924/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" серпня 2016 р. м. Київ К/800/39725/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Загородній А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Литвинського О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про визнання протиправною бездіяльності, стягнення пені, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ) від 01.09.2014 року № .

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не повно з'ясовано обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржувані рішення без змін, оскільки при їх ухваленні суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального чи процесуального права.

Касаційний розгляд справи проведено у відкритому судовому засіданні, відповідно до ст. 221 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Між ОСОБА_6, як позичальником, та ТОВ «УніКредит Банк», як банком, був укладений Договір про іпотечний кредит № MRTG-33 від 15.08.2008 року (далі - Договір № MRTG-33), за яким банк зобов'язувався надати позичальнику кошти в сумі 83090,00 дол. США (еквівалент в гривні станом на дату укладання договору - 383044,49 грн.), а позичальник зобов'язувався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,6 % річних, комісії неустойки та інші платежі.

ТОВ «УніКредит Банк» листом вих. № 6481/4 від 29.10.2012 року повідомило позивача, що зобов'язання ОСОБА_6 за Договором № MRTG-33 щодо повернення кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій не були виконані, що призвело до виникнення простроченої заборгованості в сумі 121953,25 дол. США (974772,33 грн. - еквівалент станом на 07.08.2012 року), при цьому, частина заборгованості (48000,00 дол. США, еквівалент в гривні станом на 07.08.2012 року - 383664,00 грн.) була погашена за рахунок продажу предмета іпотеки, а решта (73953,25 дол. США, еквівалент в гривні станом на 07.08.2012 року - 591108,33 грн.) 07.08.2012 року списана (анульована).

У період з 16.05.2014 року по 22.05.2014 року посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб за період 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої відповідачем складено акт № 2466/26-58-17-01-17- від 29.05.2014 року (далі - акт перевірки).

У висновках вказаного акту перевірки відповідачем зазначено про неподання позивачем декларації про майновий стан та доходи за 2012 року; загальний оподатковуваний дохід ОСОБА_6 за 2012 рік склав 591108,33 грн., в результаті чого позивачем не нараховано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 100273,82 грн., чим порушено вимоги пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 46.1 ст. 46, п. 49.1 ст. 49, п. 57.1 ст. 57, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.1 ст. 164, п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

На підставі зазначеного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.09.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 125512,28 грн., з яких 100273,82 грн. - за основним платежем, 25238,46 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, наведеною нормою Закону прямо передбачено обов'язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

При цьому, відповідно до змісту розглядуваного законодавчого припису, сума анульованого податкового боргу включає як основну суму кредиту, так і нараховані відсотки. Адже в аналізованій нормі йдеться про борг в цілому, тобто про загальну суму фінансових зобов'язань, що підлягають погашенню боржником, незалежно від підстави їх виникнення.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, мотивували свої рішення тим, що «тіло» кредиту було погашено позивачем за рахунок продажу предмета іпотеки. Відсотки, пеня та штрафи, нараховані боржнику внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Разом з тим, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що вказані висновки судів не можна вважати такими, що зроблені на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

За змістом ч.ч. 4-5 ст. 11 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Єдиним документом, який стосується розміру прощеної суми кредитної заборгованості в сумі 73953,25 дол. США, що стала підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення, є повідомлення ТОВ «УніКредит Банк» від 29.10.2012 року (а.с. 18). В той же час, у зазначеному повідомленні не виокремлено складові такої заборгованості.

В процесі розгляду даної справи судам попередніх інстанцій необхідно встановити правовий статус усієї суми прощеної заборгованості за кредитом, з огляду на те, що вказана сума може включати в себе, як основну суму кредиту, відсотки за користування кредитом, неустойки, та комісії, пеню, що, відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин.

Висновки судів про погашення основної суми кредиту за рахунок продажу предмету іпотеки є передчасними, оскільки: судами попередніх інстанцій не встановлено фактичну суму сплаченої позивачем основної суми кредиту; не надано належної оцінки доводам позивача про те, що протягом 2008 -2011 років ним регулярно сплачувались кошти на погашення іпотечного кредиту і не встановлено суму зазначених коштів, їх цільове призначення (сплата основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом чи неустойки та комісії).

Судами попередніх інстанцій також не встановлено яка частина (сплата основної суми, відсотків за користування кредитом чи неустойки та комісії) на суму 48000,00 дол. США (еквівалент в гривні станом на 07.08.2012 року - 383664,00 грн.) була погашена за рахунок продажу предмета іпотеки.

Не з'ясованим залишились обставини щодо наявності чи відсутності додаткових угод укладених між ОСОБА_6, як позичальником, та ТОВ «УніКредит Банк», як банком, до договору іпотечного кредиту № MRTG-33 від 15.08.2008 року.

Крім того, судам попередніх інстанцій необхідно встановити чи включив ТОВ «УніКредит Банк» суму 73953,25 дол. США анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

З матеріалів справи не можливо встановити які саме кошти, на виконання яких договорів та чи саме на користь ТОВ «УніКредит Банк» сплачені позивачем. Тобто, суди попередніх інстанцій належним чином не з'ясували рух коштів по рахунку позивача та первинні документи, зокрема банківські виписки, якими позивач підтверджував виконання грошових зобов'язань.

Отже, вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи судам попередніх інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу, який міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З огляду на зазначене суд касаційної інстанції приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин, що мають визначальне значення для правильного вирішення спору по суті, допустили порушення норм процесуального права, а тому рішення судів ухваленні з порушенням положень ст. 159 КАС України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати все вище викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі № 826/1924/15 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна

Повний текст виготовлено 29.08.2016 року.