Справа № 800/279/16
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Київ справа № 800/279/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді суддів Кравцова О.В., Гончар Л.Я., Єрьоміна А.В., Розваляєвої Т.С., Стрелець Т.Г.,
секретар судового засідання Корінець Ю.О. за участю: позивача ОСОБА_6, представника відповідача Біркіної А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_6 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ОСОБА_6 (надалі також - позивач) звернувся до Вищого адміністративного суду України із позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (надалі - відповідач, ВККС України, Комісія), в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Комісії від 8 квітня 2016 року про надання рекомендації на переведення його як судді Дніпровського районного суду м. Херсона на посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області.

Позовну заяву обґрунтовував тим, що Комісія, при прийнятті оскаржуваного рішення, порушила процедуру, передбачену Положенням про порядок переведення судді до іншого суду того самого рівня у випадку реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 23 жовтня 2015 року № 68/зп-15.

Також позивач зазначив, що переведення до іншого суду здійснено без його вільної згоди, чим порушено гарантії незалежності суддів, права на працю та вільний вибір місця проживання, закріплені Конституцією і законами України.

Представником відповідача до суду були подані заперечення на даний адміністративний позов, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, враховуючи, що Комісія приймала оскаржуване рішення в межах наданих їй повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Вказав, що прийняття оскаржуваного рішення обумовлено передусім Стратегією реформування судоустрою, судочинства і суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, затвердженою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015. Окрім того, в запереченнях зазначалось, що за своєю природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Комісії щодо внесення подання Президентові України є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу - Вищої кваліфікаційної комісії суддів України як постійно діючого органу у системі судоустрою України.

Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Вказав, що 21 березня 2016 року до відповідача надійшов лист Голови Ради суддів України Сімоненко В. від 18 березня 2016 року № 9рс-225/16, яким надавалась інформація, що може бути врахована Комісією при розгляді питання щодо переведення суддів, зокрема, Дніпровського районного суду м. Херсона.

Також представником Комісії було наголошено, що під час засідання 21 березня 2016 року члени Комісії та присутні заслухали виступ Голови Ради суддів України Сімоненко В., в якому вона окремо наголосила на роботу Дніпровського районного суду м. Херсона в цілому та порушення у діяльності цього суду, несприятливу робочу атмосферу, що склалася в суді, та вплив зазначеного не лише на роботу Дніпровського районного суду м. Херсона, а й на роботу суддів Херсонської області.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа надала до суду клопотання про розгляд даної адміністративної справи без її участі. Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи здійснюється за відсутності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Розглянувши матеріали справи та подані документи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

19 червня 2003 року ОСОБА_6 постановою Верховної Ради України № 1016-V обраний на посаду судді Дніпровського районного суду м. Херсона.

Указом Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 ліквідовано районний суд м. Херсона, Комсомольський районний суд м. Херсона, Суворовський районний суд м. Херсона та утворено Херсонський міський суд Херсонської області.

22 лютого 2016 року позивач звернувся до Комісії із заявою про рекомендування його для переведення на вакантну посаду судді до іншого суду того ж рівня.

За результатами розгляду вищенаведеної заяви позивача, 8 квітня 2016 року відповідачем прийнято рішення № 40/пс-16 про рекомендування судді ОСОБА_6 для переведення на посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області (надалі - Рішення № 40/пс-16).

Також, судом встановлено, що на час прийняття оскаржуваного рішення в Херсонському міському суді були наявні вакантні посади судді.

Не погоджуючись із Рішенням № 40/пс-16, позивач звернувся до суду.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведена законність прийнятого рішення, а тому Рішення № 40/пс-16 підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 53 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (надалі - Закон № 2453-VI; в редакції від 25 грудня 2015 року, що була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення) судді, який обіймає посаду безстроково, гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п'яти років, крім випадків звільнення судді з посади або відставки судді відповідно до цього Закону.

Суддю не може бути переведено до іншого суду без його згоди, крім переведення:

1) у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду;

2) в порядку дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 101 Закону № 2453-VI ВККС вносить подання про переведення судді відповідно до цього Закону.

Процедура переведення суддів, обраних безстроково, визначена частиною першою статті 82 Закону № 2453-VI, відповідно до якої переведення судді, обраного безстроково, до іншого суду того самого рівня і спеціалізації здійснюється Президентом України за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади судді, передбаченого статтею 73 цього Закону, на підставі рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Частина друга вказаної статті передбачає, що переведення судді, обраного безстроково, до іншого суду того самого рівня може здійснюватись Президентом України без конкурсу тільки у випадку реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду.

Отже, за змістом наведених норм, Комісія вносить подання про переведення судді відповідно до Закону № 2453-VI. Проте, зазначений закон, зокрема стаття 82, яка регулює процедуру переведення судді, обраного безстроково, до іншого суду, не передбачає повноважень відповідача надавати рекомендації щодо переведення судді у випадку ліквідації суду, в якому він обіймає посаду, та наділяє лише Президента України повноваженнями щодо переведення таких суддів.

Положенням про Адміністрацію Президента України, що затверджене Указом Президента України від 2 квітня 2010 року № 504/2010 (далі - Положення № 504) передбачено, що Адміністрація Президента України (далі - Адміністрація) є постійно діючим допоміжним органом, утвореним Президентом України відповідно до пункту 28 частини першої статті 106 Конституції України (пункт 1 Положення № 504).

Основними завданнями Адміністрації, як визначено пунктом 3 Положення № 504, є організаційне, правове, консультативне, інформаційне, експертно-аналітичне та інше забезпечення здійснення Президентом України визначених Конституцією України повноважень.

Відповідно до підпунктів 8, 11 пункту 4 Положення № 504 Адміністрація відповідно до покладених на неї завдань опрацьовує і подає на підпис Президентові України проекти указів, розпоряджень Президента України, інших документів; опрацьовує внесені в установленому порядку пропозиції щодо утворення і ліквідації судів, першого призначення на посаду професійного судді, переведення суддів, звільнення суддів з посад.

Згідно з підпунктом 1 пункту 5 Положення № 504 Адміністрація для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку одержувати інформацію, документи і матеріали від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб.

До повноважень ВККС, відповідно до пункту 1 частини першої статті 101 Закону Положенням про Адміністрацію Президента України відноситься ведення обліку даних про кількість посад суддів у судах загальної юрисдикції, у тому числі вакантних.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що при переведенні судді, обраного безстроково, до іншого суду того ж рівня і спеціалізації без конкурсу у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду не передбачається участь відповідача у процесі переведення, крім інформування Президента України про наявність вакантних посад суддів у судах загальної юрисдикції.

Отже, приймаючи оскаржене рішення, ВККС діяла не на підставі, поза межами повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, що є підставою для його скасування.

Крім того, відповідно до положень підпункту 3.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» (Ліссабон, 10.07.1998 року) суддя, який займає посаду у суді, у принципі не може бути призначений на іншу суддівську посаду або о направлений у інше місце, навіть в порядку просунення по службі, без його на це волевиявлення. Виключення з цього принципу допускаються тільки у випадку, якщо перевід передбачений в порядку дисциплінарного стягнення, у випадку законної зміни судоустрою і у випадку тимчасового призначення для укріплення сусіднього суду, причому максимальна тривалість такого призначення повинна бути суворо обмежена у Законі, і при цьому не виключається можливість застосування положень статті 1.4 Хартії.

Колегія суддів ще раз звертає увагу, що за змістом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони, окрім іншого, розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Як встановлено судом, позивач тривалий час проживає у м. Херсоні, понад 18 років пропрацював на посаді судді Дніпровського районного суду м. Херсона, за час роботи не мав дисциплінарних стягнень.

При прийнятті оскаржуваного рішення ВККС не звернула уваги на зазначені обставини, хоча у цьому рішенні, зокрема, вказано, що його прийнято за результатами перевірки відомостей стосовно судді ОСОБА_6

При вирішенні питання про переведення позивача до іншого суду у зв'язку із ліквідацією Дніпровського районного суду м. Херсона ВККС не було враховано бажання судді на переведення до Херсонського міського суду.

Комісія не довела, що при розгляді питання про надання рекомендації на переведення позивача до іншого суду в зв'язку із ліквідацією Дніпровського районного суду м. Херсона, обговорювалось питання про його переведення до Херсонського міського суду, при наявності у ньому вакансій посад суддів та за умови, що позивач працює та проживає у місті Херсон.

Зі змісту Рішення № 40/пс-16 вбачається, що рекомендуючи перевести позивача до Генічеського районного суду Херсонської області, відповідач обґрунтував своє рішення також і необхідністю забезпечити належну роботу Генічеського районного суду Херсонської області.

Проте, вказане переведення не є тимчасовим, а тому не узгоджується із підпунктом 3.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів».

Крім того, в судовому засіданні представник Комісії неодноразово наголошувала, що переведення позивача пов'язане із його участю у конфліктній ситуації, що виникла в Дніпровському районному суді м. Херсона. Водночас, представник Комісії заперечувала, що переведення ОСОБА_6 було пов'язано з дисциплінарними стягненнями.

Будь-яких обґрунтувань щодо неможливості переведення позивача до Херсонського міського суду ВККСУ не навела.

Таким чином, при прийнятті оскарженого рішення відповідач діяв без урахування критеріїв правомірності рішення, які встановлені частиною третьою статті 2 КАС України.

Оскільки ВККС, як суб'єкт владних повноважень, не довела правомірності свого Рішення № 40/пс-16, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 18, 159-163, 167, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_6 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 8 квітня 2016 року № 40/пс-16 «Про рекомендування судді Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_6 для переведення на посаду судді Генічеського районного суду Херсонської області».

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: