Справа № 2а-293/11/0504
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сенчишин Ф.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2011 року справа №2а-293/11/0504 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Юрченко В.П.

суддів Старосуда М.І. , Чебанова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 на постанову Будьоннівського районного суду м.Донецька від 13 січня 2011 року та ухвалу Будьоннівського районного суду м.Донецька від 14 лютого 2011 року по справі № 2-а-293/11/0504 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Будьоннівської районної ради м. Донецька, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» про визнання недійсним рішення від 25.01.1989 року № 40/9, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) виконавчого комітету, про встановлення відсутності компетенції БТІ м.Донецька відносно складення інвентаризаційної справи № 4/13572,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Будьоннівської районної ради м.Донецька, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» про визнання недійсним рішення від 25.01.1989 року № 40/9, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) виконавчого комітету, про встановлення відсутності компетенції БТІ м.Донецька відносно складення інвентаризаційної справи № 4/13572.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.08.2010 року вона випадково дізналась про грубе порушення відповідачами законодавства, а саме: її батько ОСОБА_3 в 1954 році збудував на виділеній земельній ділянці житловий будинок з літньою кухнею за адресою: м.Донецьк, вул.Булавіна, 19. Рішенням виконавчого комітету Пролетарської районної ради в м.Донецьку від 18.08.1976 року дозволено батьку переобладнати літню кухню в житловий флігель. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки на той час діяли норми права, якими дозволялось мати у власності лише один житловий будинок, а тому дозвіл на переобладнання літньої кухні в житловий будинок є незаконним. Разом з тим, спірним рішенням виконавчого комітету Будьоннівської районної ради від 25.01.1989 року № 40/9 надано дозвіл батьку ОСОБА_3 на оформлення свідоцтва на право власності на другий житловий будинок, а БТІ м.Донецька здійснило незаконно розподіл на 55/100 та 45/100 часток. Позивач просила суд:

- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Будьоннівської районної ради від 25.01.1989 року № 40/9,

- встановити відсутність компетенції (повноважень) відповідачів;

- визнати встановленим, що визнання недійсним рішення виконавчого комітету № 40/9 від 25.01.1989 року констатує всі послідуючі юридичні події нікчемними, а саме: свідоцтво про право власності на другий житловий будинок, договори дарування, переобладнання літньої кухні в житловий флігель та житловий будинок, тощо.

Постановою Будьоннівського районного суду м.Донецька від 13 січня 2011 року у задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Суд першої інстанції встановив, що на час прийняття спірного рішення виконавчим комітетом від 25.01.1989 року № 40/9 позивачка права власності на житлові будинки не мала, оскільки набула його в розмірі 55/100 частини домоволодіння відповідно до договору дарування, укладеного між батьком ОСОБА_3 та позивачкою лише 07.01.1995 року. Суд першої інстанції зазначив, що на момент прийняття рішення виконавчим комітетом власником будинку був ОСОБА_3, який самостійно звертався з клопотанням про оформлення переобладнаного флігеля в житловий будинок.

Крім того, ухвалою Будьоннівського районного суду м.Донецька від 14 лютого 2011 року частково задоволена заява позивачки, виправлено описку в мотивувальній частині постанови та відмовлено в задоволені заяви про розяснення судового рішення.

З постановою суду першої інстанції не погодилась позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій зазначено, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування постанови суду та ухвалення нового судового рішення за задоволенням позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що переобладнання літньої кухні в житловий будинок суперечить вимогам ст.. 105 ЦК УРСР 1964 року, а тому право власності на таку нерухомість не настає. Крім того, ОСОБА_3 (батько) не мав права на два житлових будинки, оскільки до діючого на той час законодавства можливо було мати у власності лише один будинок. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно тлумачить норми матеріального права, що призвело до не неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду позивачка (апелянт) зазначає, що суд першої інстанції помилково прийняв одну ухвалу по двом заявам про виправлення помилки та розяснення судового рішення, що вже є підставою для скасування судового рішення. Крім того, апелянт зазначає про численні граматичні помилки, що є підставою для скасування ухвали суду.

В судове засідання позивач (апелянт) та представник позивача не зявились, про час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить розписка. Позивач ОСОБА_2 направила суду заяву з проханням про відкладення розгляду справи в звязку з отриманою нею травмою та неможливістю бути присутньому в засіданні її представника, якого викликали в інше засідання. Разом з тим, на підтвердження зазначених обставин суду не надано жодних доказів. Оскільки апеляційний розгляд справи вже відкладався за клопотанням позивача та представника позивача, колегія суддів вважає, що неявка в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи не перешкоджає її розгляду в порядку письмового провадження.

Представники відповідача не зявились в судове засідання, направивши заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 5 січня 1954 року ОСОБА_3 (батько позивача), на підставі рішення виконавчого комітету Будьоннівської районної ради, надана земельна ділянка площею 438 кв.м, для будівництва одноповерхового житлового будинку з літньою кухнею та сараєм в с. Будьоннівка по вул. Суворова, 1 Будьоннівського району м. Сталіне (після перейменування - м. Донецьк, вул. Булавіна, б, 19). Будівництва домоволодіння було закінчене в 1955 році, а 16.12.1969 року Бюро технічної інвентаризації було зареєстроване право власності ОСОБА_3 на зазначене домоволодіння.

В 1976 році ОСОБА_3 звернувся до виконкому із заявою про надання дозволу на переобладнання літньої кухні в жилий флігель з надбудуванням на ньому мансарди для подальшого проживання свого сина ОСОБА_4. Рішенням виконавчого комітету Пролетарської районної ради депутатів від 18.08.1976 року № 21/526, в порядку виключення, ОСОБА_3 було дозволено переобладнати літню кухню в жилий флігель та надбудувати над ним мансарду.(а.с.12)

Технічною інвентаризацією, проведеною БТІ в 1977 році було встановлено, що домоволодіння № 19 складається з жилого будинку літ. А-1, жилого будинку літ. В-2, вбиральні літ. Б. літньої кухні літ Г, гаражу літ. Д, сараю літ. Е, парканів, замощення, водопроводу.

23.04.1980 року виконком Пролетарської районної ради народних депутатів постановив рішення № 11/269, яким в порядку виключення оформив право власності на житловий будинок літ, А-1 з прибудовою літ, А 1-1 жилою площею 67,5 кв.м, корисною площею 85,9 кв.м. та зареєстрував на загальних підставах за ОСОБА_3 Крім цього, виконком дозволив ОСОБА_3 добудувати прибудову до будинку літ. А2, а сарай літ. Е та літню кухню літ. Г. В 1980 році за ОСОБА_3Г, була проведена перереєстрація права власності з урахуванням зазначеного рішення.

Рішенням виконавчого комітету Пролетарської районної ради народних депутатів від 1.12.1985 року № 435/15 було оформлене самовільно зведене службове приміщення - гараж літ. Д, службова прибудова. Крім того, спірним рішенням виконкому Будьоннівської районної ради народних депутатів від 25.01.1989 року № 40/9 оформлені самовільно зведені власником тамбур літ. а, будинок літ. В-2., та було зобов'язано протягом року здійснити відчуження одного з будинків.

08.02.1989 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на ціле домоволодіння № 19 по вул. Булавіна в м. Донецьку, яке складалося з двох житлових будинків з прибудовою та господарських споруд.

Згідно договору дарування від 25.11.1989 року вбачається, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4 (сину) 45/100 частин домоволодіння.

Згідно договору дарування від 07.01.1995 року вбачається, що ОСОБА_3 подарував позивачці 55/100 частин домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-1 з жилою прибудовою літ.А1-1, жилого будинку літ. В-2, вбиральні літ.Д, літньої кухні літ.Г, гаражу літ.Д, сараю літ.Е.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що жодним рішенням відповідачів право позивача ОСОБА_2 не порушено. Всі спірні рішення приймались відповідно до заяв ОСОБА_3 як забудовника та власника набутого майна. Зміст права власності полягає саме в тому, що власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається власним майном.

Доводи апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції не спростували висновків суду першої інстанції.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в наданні розяснення судового рішення.

Відповідно до ст. 170 КАС України, - якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як вбачається з заяви про розяснення судового рішення, позивач зазначає про неповне зясування всіх обставин по справі та не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог. Крім того, з вказаної заяви вбачається, що позивачу є зрозумілим рішення, але вона вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права. В заяві про розяснення рішення немає жодної підстави для такого розяснення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано норм матеріального та процесуального права, тобто відсутні підстави для скасування або зміни судових рішень, та апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 211, 212, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 на постанову Будьоннівського районного суду м.Донецька від 13 січня 2011 року та ухвалу Будьоннівського районного суду м.Донецька від 14 лютого 2011 року по справі № 2-а-293/11/0504 залишити без задоволення.

Постанову Будьоннівського районного суду м.Донецька від 13 січня 2011 року та ухвалу Будьоннівського районного суду м.Донецька від 14 лютого 2011 року по справі № 2-а-293/11/0504 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Будьоннівської районної ради м. Донецька, комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м.Донецька» про визнання недійсним рішення від 25.01.1989 року № 40/9, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) виконавчого комітету, про встановлення відсутності компетенції БТІ м.Донецька відносно складення інвентаризаційної справи № 4/13572 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Колегія суддів: В.П.Юрченко

ОСОБА_5

ОСОБА_6