Справа № 805/18255/13-а
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року м. Київ К/800/14171/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівПилипчук Н.Г.
Цвіркуна Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року

у справі №805/18255/13-а

за позовом Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство «Концерн Стирол» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 21 січня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року, задовольнив адміністративний позов. Визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення від 05 грудня 2013 року №/12005/10/40-20 та №/12004/14/40-20. Стягнув з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 458,80 грн.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Позивач надіслав на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Уповноважена особа контролюючого органу провела документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ у рахунок зменшення податкових зобов'язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за серпень 2013 року, про що склала акт від 19 листопада 2013 року №284/40/20-05761614, яким встановила порушення позивачем вимог пункту 198.2 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 статті 200, абзацу 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого позивач завищив від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту за серпень 2013 року у розмірі 1 130 251,00 грн., завищив суму залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по Декларації за серпень 2013 року у розмірі 89 508 101,00 грн. та завищив суму бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2013 року у сумі 25 897,00 грн.

За результатами перевірки, контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 05 грудня 2013 року №/12005/10/40-20, яким зменшив розмір від'ємного значення суми ПДВ на 90 638 352,00 грн. та №/12004/10/40-20, яким зменшив суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 25 897,00 грн. та застосував штрафні (фінансові) санкції у розмірі 12 948,50 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував висновок податкового органку про безпідставне включення позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми ПДВ на підставі податкових накладних не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з відсутності порушень у діях позивача вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень 2013 року, оскільки позивачем дотримано вимоги пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, у декларації з податку на додану вартість за серпень 2013 року позивач визначив залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включався до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у рядку 24 у розмірі 120 057 011,00 грн. та від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання й сумою податкового кредиту поточного звітного податкового періоду у розмірі 11 211 450,00 грн. у рядках 19 та 20.2.

У додатку 8 до Декларації з ПДВ за серпень 2013 року позивач відобразив суми за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Морський спеціалізований порт «НІКА ТЕРА», зокрема податкові накладні від 30 червня 2013 року №169 на суму ПДВ 594 885,32 грн., від 31 липня 2013 року №132 на суму ПДВ 535 365,43 грн., отримані від ТОВ «Морський спеціалізований порт «НІКА ТЕРА», які позивач зареєстрував у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за датами отримання - 30 та 31 серпня 2013 року відповідно.

Вказані податкові накладні були відображені у Додатку №8 з додаванням первинних документів, що підтверджують факт отримання таких послуг, а саме актів виконаних робіт по перевантаженню експортного вантажу-карбамиду на судно від 30 червня 2013 року та 31 липня 2013 року.

Крім того, спірна сума ПДВ у розмірі 25 897,00 грн. була включена позивачем до складу податкового кредиту у липні 2013 року по податковим накладним, отриманим від ТОВ «Союз печать» від 25 червня 2013 року №40, ПП «НВК Укрметалпродукт» від 08 серпня 2012 року №33 та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Балтех-Україна» від 26 червня 2013 року №5.

У свою чергу, до податкової Декларації за липень 2013 року позивачем було подано Додаток 8, стосовно порушення порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначеними вище постачальниками.

Згідно положень підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За приписами підпунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то, залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, сума бюджетного відшкодування формується як від'ємне значення різниці між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом за відповідний податковий період. У наступному податковому періоді ця сума підлягає бюджетному відшкодуванню платнику податку за умови сплати податку на додану вартість разом з ціною товару постачальникам товарів. При цьому, необхідною умовою є фактичне отримання товару для його використання у господарській діяльності платника податків.

Обставини щодо фактичності здійснення господарських операцій з придбання у контрагента товарів (робіт, послуг), на які платник податку посилається як на підставу виникнення у нього права на включення нарахованого (сплаченого) податку на додану вартість до податкового кредиту та відповідно права на бюджетне відшкодування такого податку, відповідачем не спростовано.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 зазначеного Кодексу, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Положеннями абзаців 1, 2, 9, 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Системний аналіз наведених податкових норм дає підстави для висновку, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними або іншими документами, встановленими Податковим кодексом України, що посвідчують право на віднесення сум податку до податкового кредиту протягом 365 днів з дати їх виписки.

У разі ж порушення постачальником порядку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі покупець товарів/послуг має право додати до податкової декларації заяву із скаргою на такого постачальника в тому звітному періоді, в якому суми податку на додану вартість на підставі відповідних податкових накладних включено до складу податкового кредиту.

При цьому, статтею 201 Податкового кодексу України обов'язок із оформлення і реєстрації податкових накладних покладено на платника податку - продавця товарів (послуг), а не платника податку, який формує податковий кредит.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем подано заяву зі скаргою на вказаних постачальників у відповідності до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, яка отримана податковим органом без зауважень, що підтверджується відповідним штемпелем на заяві. Разом із зазначеною заявою позивачем надано контролюючому органу документи, яка підтверджують фактичне виконання господарської операції.

Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій, правомірність віднесення позивачем суми від'ємного значення, яка після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту по деклараціях за червень, липень та серпень 2013 року була предметом розгляду у адміністративних справах №805/12400/13-а, №805/14003/13-а та №805/15334/13-а, за результатами розгляду яких встановлено правильність включення позивачем до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за травень, червень, липень 2013 року сум по податковим накладним, отриманих від ТОВ «Епіцентр К», ЗАТ «Укргаз-Єнерго», ТОВ «Вагоноремонтна Транспортна компанія Холд», ТОВ «Ватра Донбас» за попередній податковий період, які також були відображені позивачем у Додатку 8 до Декларацій за травень, червень, липень 2013 року у зв'язку з порушенням постачальниками порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, судами першої та апеляційної інстанцій, встановлено законність формування позивачем податкового кредиту з ПДВ та від'ємного значення задекларованих позивачем в деклараціях з ПДВ за травень, червень, липень 2013 року.

Оскільки, позивач вжив усіх передбачених законом заходів для належного формування податкового кредиту за результатом здійснення господарських взаємовідносинам з вказаними контрагентами у податкового органу були відсутні підстави для позбавлення позивача права на відшкодування суми податку на додану вартість та зменшення суми від'ємного значення податку на додану вартість.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року у справі №805/18255/13-а залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді: Пилипчук Н.Г.
Цвіркун Ю.І.