Справа № 537/2516/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 р.Справа № 537/2516/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.06.2016р. по справі № 537/2516/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Рядового поліції Поліцейської роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до рядового поліції Поліцейської роти №1 батальйону УПП у м.Кременчуці ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа Управління патрульної поліції у м.Кременчуці Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову серія ПС2 №672895 від 29.04.2016р. рядового поліції Поліцейської роти №1 батальйону УПП у м.Кременчуці ОСОБА_3 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.06.2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.06.2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача та третьої особи надав до суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Позивач та його представник у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову Крюківського районного суду м.Кременчука від 30.06.2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.04.2016 року постановою рядового поліції Поліцейської роти №1 батальйону УПП у м.Кременчуці ОСОБА_3 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови встановлено, що 26.04.2016 року о 19 год. 10 хв. в м. Кременчуці по провулку Залізничний буд№21 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу у місці виїзду з прилеглих територій, чим суттєво заважав виїзду та заїзду, чим порушив пункт 15.9 «и» ПДР України.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах його повноважень, оскільки жодних доказів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, позивач не надав, як і не заперечував сам факт правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці ОСОБА_4, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Щодо суті самого порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, колегія суддів виходить з такого.

Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 квітня 2016 року о 18 год. 00 хв. у м. Кременчуці по провулку Залізничний, буд №21 водій ОСОБА_1, залишив транспортний засіб КІА К3000, н.з. 424-29 СК, біля воріт домоволодіння, який належить декільком співвласникам.

Протокол складений 29 квітня 2016 року, час зазначено 19.10 год., тобто час, коли працівники поліції прибули за викликом.

Тобто, за адресою м.Кременчук, пров. Залізничний, буд №21 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку ТЗ у місці виїзду з прилеглої території, чим суттєво заважав виїзду та заїзду, чим порушив п.15.9. «и» ПДР України.

За п. 1.3. ОСОБА_4 дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_4. Особи, які порушують ці ОСОБА_4, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9. ПДР)

Відповідно до п. 15.9 «и» ПДР України, забороняється зупинка ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Оскільки водій транспортного засобу під час виїзду з прилеглої території повинен дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, то транспортні засоби, що стоять не повинні створювати йому обмеження в оглядовості проїзної частини, а тим більше створювати перешкоди під час виїзду з прилеглої території або в'їзду на неї.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що залишивши транспортний засіб біля воріт домоволодіння №21 по провулку Залізничному ОСОБА_1 суттєво заважав іншому співвласнику даного домоволодіння виїзду з території домоволодіння. Транспортний засіб був залишений напроти двох воріт і водій ОСОБА_5 був позбавлений можливості виїхати з двору.

Даний факт підтверджується як показами відповідача, так і фотокартками, що місяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 мав можливість залишити транспортний засіб в іншому місці, але залишив напроти воріт, позбавивши можливість ОСОБА_5 виїзду з двору.

Отже, працівник поліції ОСОБА_3, виявивши порушення правил дорожнього руху, правильно кваліфікували дії водія ОСОБА_1, останній залишивши транспортний засіб на вїзді - виїзді з прилеглої території суттєво заважав виїзду - заїзду іншому співвласнику домоволодіння, а також іншому транспорту виїзду заїзду на прилеглу територію, а саме в двір за адресою м.Кременчук, провулок Залізничний, 21, та правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч.1 ст. 122 КУпАП, постанова складена на місці і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у цій постанові.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.06.2016р. по справі № 537/2516/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлений 01.09.2016 р.