Справа № 591/4894/15-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 р. Справа № 591/4894/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міського голови м. Суми ОСОБА_4 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07.06.2016р. по справі № 591/4894/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Міського голови м. Суми ОСОБА_4 , Відділу охорони здоров'я Сумської міської ради , Виконуючого обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи ОСОБА_5 , Виконавчого комітету Сумської міської ради

про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани, про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку, моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Міського голови м. Суми ОСОБА_4 (далі перший відповідач), Відділу охорони здоров'я Сумської міської ради (далі другий відповідач), Виконуючого обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи ОСОБА_5 (далі третій відповідач), Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі четвертий відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження виконуючого обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи ОСОБА_5 від 22 червня 2015 року за № 248-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани начальнику відділу охорони здоровя Сумської міської ради ОСОБА_1;

- визнати розпорядження міського голови міста Суми ОСОБА_4 № 290-к від 22.07.2015 «Про звільнення ОСОБА_1В.» протиправним та скасувати його;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради;

- стягнути із відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за 6 днів через несвоєчасний розрахунок при вивільненні у розмірі 1360,92 грн.;

- стягнути із відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 23.07.2015р. по 26.05.2016р. у сумі 48199,18 грн.;

- стягнути з міського голови міста ОСОБА_4 моральну шкоду, викликану незаконним звільненням в розмірі 1000 грн.;

- допустити негайне виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі та в частині виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 4309,60 грн.;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі: зобов'язати ОСОБА_4, міського голову міста Суми подати до суду у 3-х денний строк з дати отримання судового рішення звіт про виконання судового рішення в частині поновлення позивача ОСОБА_1, на роботі на посаді начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради, зобов'язати відділ охорони здоров'я Сумської міської ради подати у 3-х денний строк з дати отримання судового рішення звіт про виконання судового рішення в частині виплати ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, зобов'язати відділ охорони здоров'я Сумської міської ради подати у 3-х денний строк з дати набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення в частині виплати ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 07.06.2016р. зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження виконуючого обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи ОСОБА_5 від 22 червня 2015 року за № 248-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани начальнику відділу охорони здоровя Сумської міської ради ОСОБА_1 .

Визнано розпорядження міського голови міста Суми ОСОБА_4 № 290-к від 22.07.2015 «Про звільнення ОСОБА_1В.» протиправним та скасовано його.

Поновлено ОСОБА_1 на роботу на посаду начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради.

Стягнуто із відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток через несвоєчасний розрахунок при вивільненні у розмірі 3175,48 грн.

Стягнуто із відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 50 127,22 грн.

Встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення у даній справі:

Зобов'язано ОСОБА_4, міського голову міста Суми

подати до суду у 3-х денний строк з дати отримання судового рішення звіт про

виконання судового рішення в частині поновлення позивача ОСОБА_1

Володимирівни, на роботі на посаді начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради.

В іншій частині відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 повернення судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп.

Перший відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Також в обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно встановлено фактичні обставини справи, зокрема щодо неодноразового застосування до позивача дисциплінарних стягнень, а також наявності доказів порушення позивачем трудової дисципліни.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в частині, що є предметом апеляційного оскарження, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням міського голови м. Суми від 22.06.2015 року № 248-к ОСОБА_1 оголошено догану у зв'язку з несумлінним відношенням начальника відділу охорони здоров'я ОСОБА_1 до виконання обов'язків працівника, що проявилося у вигляді її запізнення без поважних причин на засідання виконавчого комітету 16.06.2015, відповідно до ст. 139, 147 КЗпП України, п. 3 розділу 1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2015 №250 «Про Регламент роботи виконавчих органів Сумської міської ради», керуючись п. 20 ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», враховуючи п. 1, 6 розділу 7 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2015 № 250 «Про регламент роботи виконавчих органів Сумської міської ради», розділ 4 посадової інструкції начальника відділу охорони здоров'я Сумської міської ради», беручи до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 від 19.06.2015р., на підставі акту про запізнення ОСОБА_1 на засідання виконавчого комітету від 16.06.2015 року, акту про відмову надати пояснення щодо запізнення від 18.06.2015 року, реєстрації учасників засідання виконавчого комітету 16.06.2015 року, відеозапису проведення засідання виконавчого комітету 16.06.2015 року, розпорядження за підписом виконуючого обов'язки міського голови з виконавчої роботи ОСОБА_5. (т.1,а.с. 118).

Розпорядженням міського голови м. Суми від 22 липня 2015 року № 290-к звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради 22 липня 2015 року за систематичне невиконання без поважних причин службових обовязків (п.3 ст. 40 КЗпП України на підставі доповідної записки заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_6 від 01.07.2015 року, за порушення трудової дисципліни, що виявилося у незявленні без поважних причин на нараду з питань організації призову громадян до Збройних сил України 18.06.2015 року, враховуючи те, що до ОСОБА_1 раніше застосовувалися заходи дисциплінарного впливу (розпорядження міського голови від 03.06.2014 року №188-к, від 11.09.2014 року № 288-к, від 16.12.2014 року № 421-к, від 22.06.2015 року № 248-к), беручи до уваги письмові пояснення начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради ОСОБА_1 від 23.06.2015 року, керуючись пунктом 10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (т.1, а.с.57).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних розпоряджень виконуючого обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи та міського голови міста Суми.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, виконуючим обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи прийнято розпорядження № 248-к від 22.06.2015р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 21).

Вказаним розпорядженням ОСОБА_1 оголошено догану у звязку з її несумлінним відношенням до виконання обовязків працівника, що проявилось у вигляді її запізнення без поважних причин на засідання виконавчого комітету 16.06.2015р.

Перевіряючи оскаржуване розпорядження на відповідність його вимогам чинного законодавства колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суд зобовязаний перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Приймаючи вказане розпорядження, відповідач дійшов висновку, що позивач несумлінно відноситься до виконання своїх обовязків, оскільки запізнилася без поважних причин на засідання виконавчого комітету.

Про запізнення позивача на засідання виконавчого комітету працівниками відділу організаційно-кадрової роботи Сумської міської ради складено відповідний акт (т. 2 а.с. 92).

18.06.2015р. було складено акт про відмову позивача надавати пояснення щодо причин її запізнення на засідання, оскільки запрошено її для надання пояснень було вже після закінчення робочого часу (т. 2 а.с. 93).

19.06.2015р. позивачем було надано письмові пояснення з приводу запізнення на засідання виконавчого комітету 16.06.2015р. Так, позивач пояснила, що на засідання виконавчого комітету 16.06.2015р. вона прибула вчасно, але у звязку з тим, що вона отримувала під підпис повістки для призовників, а також розяснення по їх врученню, до зали зайшла із запізненням (а.с. 94).

Матеріалами справи підтверджено, що виконавчим комітетом Сумської міської ради було прийнято рішення № 116 від 27.02.2015р. (зі змінами, внесеними рішенням від 20.05.2015р. № 276) щодо забезпечення виконавчим комітетом організації та проведення призову на строкову військову службу до Збройних Сил України та інших військових формувань у квітні червні 2015 року громадян чоловічої статі.

Під час розгляду справи судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що в день засідання виконавчого комітету керівникам структурних підрозділів надавалися повістки, які в оргсектор передав військкомат для їх розповсюдження. Видача повісток відбувалась одночасно з реєстрацією на засідання виконавчого комітету. Розповсюдження повісток керівникам структурних підрозділів виконавчого комітету здійснювалось на виконання доручення міського голови. ОСОБА_1 перед засіданням виконавчого комітету також отримувала повістки.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що протягом 2014 року здійснювалось виконання доручення міського голови щодо вручення повісток. В червні 2015 року вона отримала повістки, розписалась в фойє перед залою засідання, у кого брала повістки не памятає, були інші особи, які отримували повістки, реєструвались.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що керівник її підрозділу отримав три повістки для вручення призовникам. В 2015 році не приймала участь у засіданні виконавчого комітету, приймав участь її начальник, перед засіданням виконавчого комітету спілкувалась з ОСОБА_1

В письмових поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що перед засіданням виконавчого комітету працівник оргвідділу ОСОБА_7 поширювала повістки серед працівників виконавчих органів Сумської міської ради. Пройти до зали засідань без одержання повісток було неможливо, оскільки ОСОБА_7 контролювала вхід до зали.

Виконуючий обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що були ще особи крім ОСОБА_1, які запізнились, однак вони мали поважні причини, а ОСОБА_1 пояснила, що вона затрималась через те, що отримувала повістки. Також ОСОБА_5 пояснив, що учасники засідання повинні реєструватись з 9.45 год. до 10.00 год., а позивача о 10.15 год. не було у залі, усі керівники структурних підрозділів повинні бути у залі о 10.00 год. В регламенті зазначено дату та день засідання виконавчого комітету.

Враховую наведене, колегія суддів встановила, що прибуття позивачем на засідання виконавчого комітету о 10.15 год., а не о 10.00 год. відбулося з причин вчинення дій щодо організації призову на строкову військову службу на виконання доручень керівництва.

Разом з тим, відповідачем виконуючим обовязки Сумського міського голови з виконавчої роботи, який був головуючим на засіданні та приймав рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не надано оцінку поважності причин запізнення позивача на засідання, не перевірено наданих нею пояснень про виконання доручення керівництва та як наслідок запізнення на засідання, натомість в оскаржуваному розпорядженні зазначено, що запізнення відбулося без поважних причин. При цьому в оскаржуваному розпорядження відповідачем не зазначено, з яких підстав він дійшов висновку про відсутність поважних причин запізнення позивача на засідання.

Згідно відеозапису із офіційного сайту Сумської міської ради засідання виконавчого комітету розпочалося із запізненням через відсутність кворуму членів виконавчого комітету, тобто не з вини позивача.

Як вбачається з відеозапису, засідання виконавчого комітету 16.06.2015р. розпочалося о 10.13 год, питання, яке розглядалось за участі позивача було розглянуте, рішення по ньому прийняте без обговорення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що будь-яких негативних наслідків прибуття позивача на засідання о 10.15 год., а не о 10.00 год. не настало. Крім того саме засідання виконавчого комітету не було розпочато о 10.00 год.

За приписами ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Між тим, при оголошенні позивачу догани не було враховано відсутність негативних наслідків запізнення позивача на засідання, відсутність вини позивача та ступінь тяжкості проступку.

Враховуючи викладене, перевіривши оскаржуване розпорядження № 248-к на відповідність його вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що воно прийняте без дотримання принципу рівності перед законом, не відповідає вимозі обґрунтованості, оскільки прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також вимозі пропорційності, тобто прийняте без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування розпорядження виконуючого обовязки міського голови м. Суми з виконавчої роботи ОСОБА_5 від 22.06.2015р. №248-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо протиправності розпорядження міського голови міста Суми ОСОБА_4 № 290-к від 22.07.2015р. «Про звільнення ОСОБА_1В.» з наступних підстав.

Зі змісту вказаного наказу вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради за порушення трудової дисципліни, що виявилося у незявленні без поважних причин на нараду з питань організації призову громадян до Збройних сил України 18.06.2015р. (т.1 а.с. 57).

Згідно пояснювальної записки діловода управління з господарських та загальних питань, нею 18.06.2015р. близько 16.30 год. було отримано завдання від заступника міського голови ОСОБА_6 терміново запросити на нараду з виробничих питань ОСОБА_1 Діловод подзвонила на мобільний телефон ОСОБА_1, яка повідомила, що вона вже відпустила водія службового автомобіля, а тому можливості приїхати на нараду в неї не має. Про це діловод повідомила ОСОБА_6, після чого він дав доручення офіційно телефонограмою запросити ОСОБА_1 на нараду, що було зроблено діловодом о 16.40 год.

В своїй пояснювальній записці ОСОБА_1 пояснила, що 18.06.2015р. не зявилась на нараду до ОСОБА_6 о 17.00 год., так як телефонограму нею було отримано о 16.45 год., а вона залишила приміщення відділу охорони здоровя о 16.40 год. у звязку з нагальними сімейними обставинами.

При цьому, відповідачем не перевірено обставин, які стали підставою для термінового залишення позивачем свого робочого місця на 35 хвилин раніше закінчення робочого часу.

Заступник міського голови ОСОБА_6 в своїй доповідній записці міському голові зазначив, що ОСОБА_1 18.06.2015р. без юридично оформленої процедури покинула робоче місце на 35 хвилин раніше закінчення робочого часу, тобто о 16.40 год, чим грубо порушила трудове законодавство.

Також в доповідній записці ОСОБА_6Я вказав, що о 17.00 год. 18.06.2015р. він запланував робочу нараду з начальником відділу охорони здоровя Сумської міської ради ОСОБА_1, на яку вона не зявилась. Нарада, за поясненнями ОСОБА_6, була викликана необхідністю вирішення важливих проблем в роботі медичної комісії при Сумськму міському обєднаному військовому комісаріаті та обстеженні громадян, які направляються вищезазначеною комісією у лікувально-профілактичні заклади м. Суми (т. 1 а.с. 68).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно журналу реєстрації вхідних телефонограм, в тексті телефонограми не було вказано тему наради та питання, які будуть на ній розглядатися (т. 1 а.с. 63, 64).

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що викликав на нараду позивача, однак вона не зявилась і він сам вирішував певні нагальні питання.

Між тим, до суду не надано доказів того, що вказана нарада мала відбутися саме за участі позивача, а також, що її не проведення саме 18.06.2015р. призвело до будь-яких негативних наслідків.

Тобто, відповідачем було викликано позивача на нараду, теми якої не зазначено та на підготовку до якої надано близько 20 хвилин. Крім того, відповідачем не надано доказів настання негативних наслідків неприбуття позивача на вказану нараду.

Також колегія суддів зауважує, що за приписами ч. 3 ст. 149 Кодексу законів про працю України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, характер накладеного покарання повинен відповідати наслідкам вчинено проступку, а при визначенні виду і міри покарання посадові особи повинні брати до уваги тяжкість проступку, його наслідки, а також попередню поведінку винної особи (якщо вина доведена).

Між тим, відповідачем Сумським міським головою, при визначенні співрозмірності скоєного позивачем проступку та застосованого до нього заходу дисциплінарного впливу було враховано лише наявність у неї непогашених дисциплінарних стягнень, проте не взято до уваги поважності причин незявлення на нараду, попередню поведінку позивача та наявність у неї заохочень за сумлінну роботу.

Також відповідачем при прийнятті рішення щодо звільнення позивача не надано оцінки поважності причин незявлення позивача на вищезазначену нараду.

Крім того, в оскаржуваному розпорядженні не зазначено, які конкретні приписи трудового договору (посадової інструкції), правил внутрішнього трудового розпорядку чи норм законодавства не виконано позивачем.

Враховуючи наведене, оскаржуване розпорядження міського голови м. Суми не відповідає вимогам до рішень субєктів владних повноважень, викладеним в ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, вимогам обґрунтованості, пропорційності та дотримання принципу рівності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказане розпорядження міського голови м. Суми підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, враховуючи, що позивача 22.07.2015р. незаконно було звільнено з посади начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності поновлення позивача на роботі на вищезазначеній посаді.

За приписами ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для покладення на відділ охорони здоровя Сумської міської ради обовязку нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22.07.2015р. по 07.06.2016р. (дату винесення судом першої інстанції рішення про поновлення позивача на роботі).

Між тим, судом першої інстанції було прийняте необґрунтоване рішення щодо стягнення з другого відповідача конкретної суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження роботодавця позивача з обчислення суми заробітку працівника.

Також колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано задоволено позовну вимогу ОСОБА_1 щодо стягнення з відділу охорони здоровя Сумської міської ради середньомісячного заробітку через несвоєчасний розрахунок при вивільненні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з тим, позивача поновлено на роботі з 22.07.2015р., тобто звільненим він не вважається, а тому кошти за несвоєчасний розрахунок при звільненні сплаті не підлягають.

Враховуючи викладене, переглянувши в оскаржуваній частині постанову суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку через несвоєчасний розрахунок при вивільненні у розмірі 3175,48 грн. та стягнення із відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 50 127,22 грн. підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення цієї частини позовних вимог, а в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міського голови м. Суми ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07.06.2016р. по справі № 591/4894/15-а скасувати в частині стягнення з відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку через несвоєчасний розрахунок при вивільненні у розмірі 3175,48 грн. та стягнення із відділу охорони здоровя Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 50 127,22 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Зобов'язати відділ охорони здоровя Сумської міської ради нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 22 липня 2015 року по 07 червня 2016 року.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення сум через несвоєчасний розрахунок при звільненні відмовити.

В іншій частині щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07.06.2015р. по справі № 591/4894/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_10
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_11 ОСОБА_12
Повний текст постанови виготовлений 30.08.2016 р.