Справа № 826/7565/13-а
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року м. Київ К/800/23798/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий:Нечитайло О.М.
Судді: Пилипчук Н.Г.
Цвіркун Ю.І.,
за участю секретаря:Латишевій Л.П.,
за участю представників
позивача:Чередніченка В.П., Шемяткіна О.О., Мєдведєвої О.Ю.,
відповідача:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року

у справі №826/7565/13-а

за позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд»

до Окружної державної податкової служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби

про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією «Сантрейд» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Окружної державної податкової служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби (далі - відповідач) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 29 серпня 2013 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 17 квітня 2014 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким позовні вимоги задовольнив, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 19 лютого 2013 року № .

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач на адресу суду касаційної інстанції надіслав письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача, за змістом яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду попередньої інстанції - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі фактичні обставини справи.

Посадові особи відповідача провели документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Скрап Мет» за період з 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2012 року, про що склали акт від 08 лютого 2013 року № 111/40-50/25394566, яким встановили порушення позивачем вимог пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачем витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування та витрат у зв'язку з придбанням товарів (послуг), яке здійснено на підставі нікчемного правочину, на загальну суму 7 627 658,00 грн., з огляду на що відповідачем зроблено висновок про заниження позивачем податку на прибуток на 1 720 395,00 грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 19 лютого 2013 року №, яким збільшив позивачу суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 580 593,00 грн., у тому числі за основним платежем - 1 720 395,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 860 198,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу про неправомірність формування позивачем валових витрат перевіреного періоду, з огляду на нікчемність правочину укладеного з ТОВ «Скрап-Мет», оскільки він не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з відсутності порушень у діях позивача вимог податкового законодавства при формуванні складу валових витрат по господарським операціям з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Скрап-Мет».

З матеріалів справи вбачається, що позивач до складу валових витрат перевіреного періоду включив суму витрат по господарським взаємовідносинам з ТОВ «Скрап-Мет» у розмірі 7 627 658,00 грн.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що протягом липня 2011 - лютого 2012 року між позивачем та ТОВ «Скрап-Мет» було укладено договори поставки, за умовами яких останній зобов'язався поставити, а позивач - прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця, кукурудза,соя).

Відповідно до пункту 5.1 зазначених договорів продавець зобов'язався здійснити поставку товару автомобільним транспортом на умовах СРТ (доставлено до) (відповідно до правил Інкотермс -2000), надалі - Миколаївський МТП, надалі - Пункт поставки. Реквізити поставки: ММТП, Миколаїв-вантажний (експ), парк «Рудний», ТОВ «Грінтур-Екс»

Факт поставки товару позивачу за зазначеними договорами та оплати їх вартості підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: податковими та видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, рахунками-фактурами, а також документами третіх осіб щодо розвантаження-навантаження товару, прийняття на зберігання; господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

У рахунок оплати отриманих товарів на виконання вищезазначених договорів за кожною поставкою товару позивач в безготівковій формі здійснював перерахування грошових коштів, що підтверджується відповідними платіжними дорученням, банківськими виписками.

Фактичне прийняття та зберігання товарів здійснювалося підприємствами-експедиторами, що підтверджується договорами транспортного експедирування укладеними між ТОВ «Грінтур-Екс», ТОВ «Трансінвестсервіс» та позивачем, товарно-транспортними накладними, актами прийняття робіт (послуг).

У відповідності до приписів підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього ж Закону визначено первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи з положень Податкового кодексу України, до складу валових витрат включаються будь-які витрати, які пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сформував валові витрати на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, отриманих від вказаного контрагента, та у зв'язку з оплатою цьому підприємству вартості придбаних товарів (робіт, послуг), що відповідає вищенаведеним вимогам законодавства.

Натомість відповідачем не наведено жодних доводів та не надано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до валових витрат спірної суми податку по господарським операціям з вказаним контрагентом.

Посилання контролюючого органу на неможливість проведення зустрічної перевірки контрагента та відсутність його за місцезнаходженням, як підстави для неправомірності формування витрат, обґрунтовано не взяті до уваги судами попередніх інстанцій, з огляду на те, що податкове законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не ставило у залежність право позивача на формування валових витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу валових витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Крім того, реальність операцій позивача з ТОВ «Скрап-Мет» з поставки зерна за період 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2012 року встановлена постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі №826/7563/13-а.

Також, судом попередньої інстанції обґрунтовано не взяті до уваги посилання податкового органу на факт порушення кримінальної справи №50-6270 за фактом підробки документів невстановленими слідством особами ТОВ «Скрап-Мет» за частиною 2, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, оскільки відповідачем не надано вироку, ухваленого у даній кримінальній справі, що набрав законної сили.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах заявленої касаційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року у справі №826/7565/13-а залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіПилипчук Н.Г.
Цвіркун Ю.І.