Справа № 2а-1592/10/1215
Суддя: Василенко Л.А.
Дата ухвалення: 2011-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кутіщева Л.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року справа №2а-1592/10/1215

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Василенко Л.А.

суддів Гімона М.М. , Карпушової О.В.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області на постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у справі №2а-1592/10 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

6 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області щодо нарахування та виплати йому, як інваліду 2 групи, підвищення до пенсії у розмірі, меншому, ніж встановлено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 01.01.2004 року до 31.12.2005 року, зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок вказаного підвищення до пенсії та стягнути не донараховану суму підвищення до пенсії, як інваліду 2 групи, за період з 01.01.2004 року до 21.12.2005 року в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначених відповідними законами про Державний бюджет, просив поновити пропущений строк звернення до суду.

Постановою Лутугинського районного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року зазначений позов задоволений частково: визнані незаконними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачеві підвищення до пенсії, як інваліду війни 2 групи, у розмірі меншому за встановлений ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період з 1 січня 2010 року до 31 грудня 2005 року; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачеві не донараховану суму щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2 групи, відповідно до ч. 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2004 року до 11 січня 2005 року, виходячи з 20% середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за попередній рік; з 12 січня 2005 року до 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» з урахуванням виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п. 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та заперечення позивача, які надійшли факсимільним звязком, встановивши під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, виходить за межі апеляційної скарги та дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом війни 2 групи безстроково, інвалідність повязана з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії Б № 525937 від 10.01.2003 р. (арк. справи 5), довідкою МСЕК серії 2-20-ЛИ № 0031037 (арк. справи 6).

Розмір підвищення позивачу як інваліду війни другої групи за період з 01.01.2004 року до 31.12.2005 року розраховувалося відповідачем на підставі постанови КМУ №1686 від 10.11.2000 року, постанови КМУ №1 від 03.01.2002 року та складав 58,17 грн. щомісяця (арк. справи 13).

Позивач 21.02.2010 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та підвищення його пенсії на 350% мінімальної пенсії за віком на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», листом від 17.02.2010 року 573/П-12 відповідач відмовив йому в перерахунку підвищення до пенсії, оскільки виплати йому проводилася у чіткій відповідності до норм діючого законодавства на той час (арк. справи 8).

Судом першої інстанції задоволені позовні вимоги за період з 01.01.2004 року до 31.12.2005 року.

Позивач звернувся до суду з цим позовом 06.10.2010 року, тобто фактично через чотири роки після закінчення спірних правовідносин.

Відповідно до абз.1 частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Як на час подання цього позову, так і на момент прийняття судом оскаржуваної постанови відповідно до частини першої статті 99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї статті визначено, що для звернення за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячно пенсії

Звернення позивача до відповідача з заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» з проханням здійснити перерахунок пенсії та сплатити певну суму грошей за минулий час не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Більш того, подана позивачем до відповідача заява не може трактуватись як заява про перерахунок пенсії. Обчислення розміру пенсії в спірних правовідносинах за Законом № 796-ХІІ не повязується з подачею відповідної заяви пенсіонера, зазначені дії відповідачем повинні здійснюватись самостійно.

За приписами статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про поновлення позивачеві строку на апеляційне оскарження в ухвалі від 7 жовтня 2010 року (арк. справи 9), обґрунтувавши свій висновок інвалідністю позивача, повязаною з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з позовом, тому вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

Положення статті 87 Закону України від 05.11.1991 N 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до спірних правовідносин взагалі не повинні застосовуватися, в звязку з тим, що з 01.01.2004 року набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п.16 розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. (Пункт розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом N 3108-IV ( 3108-15 ) від 17.11.2005).

Згідно до статті 46 Закону № 1058-ІV виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що її призначає і виплачує. Оскільки у правовідносинах, що є предметом розгляду у цій справі, нарахування спірних сум відповідачем не здійснювались, підстави для застосування статті 46 Закону № 1058-ІV відсутні.

Окрім того, колегія суддів вважає. що призначення та виплата пенсії не є відшкодуванням шкоди в розумінні ст. 268 ЦК України.

Доводи позивача у позовній зави про поважність причини пропущення строку звернення до суду з огляду на ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08.02.1995 року №39/95-ВР також не можуть бути прийняти до уваги, оскільки дія цього закону до спірних правовідносин не застосовуються тому, що позивачеві за вказаним законом пенсія не призначалася.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що через грубе порушення норм процесуального права суд першої інстанції невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.4, ст.205 ч.1 п.3, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області задовольнити.

Постанову Лутугинського районного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Лутугинському районі Луганської області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.А.Василенко

Судді: М.М.Гімон

ОСОБА_4