Справа № 809/2513/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016р. Справа № 876/12154/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Кухтея Р.В.,

судді Клюби В.В.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не зявився

позивача у справі: не зявився

третьої особи у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р. у справі №809/2513/15

за позовом ОСОБА_2

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015р. позивач: ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій, просив, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.07.2015р., визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р.; зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р.; зобовязати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_2, згідно договору банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р., яки необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами у ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем неправомірно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р., тому просить в судовому порядку визнати бездіяльність відповідача протиправною, зобовязати відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р. та зобовязати відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про збільшення кількості вкладників за рахунок позивача за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р. у справі №809/2513/15 позовні вимоги позивача задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р.; зобовязано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р.; в задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив апелянт (відповідач у справі): уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на те, що при винесенні даного рішення судом неповністю зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що постановою Правління Національного банку України від 03.10.2014р. №631/БТ встановлено обмеження діяльності ПАТ ВіЕйБі Банк та зобовязано вказану банківську установу не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності вказаної постанови. Оскільки договір банківського вкладу НВУ №863342/2014 (в національній валюті) був укладений 13.11.2014р., є підстави вважати, що він не відповідає вимогам, що були встановлені Національним банком України.

У судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем було укладено договір банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р. На виконання умов вказаного Договору, внесено безготівкові кошти, що підтверджується платіжним дорученням №4238769 від 17.11.2014р. з відповідним призначенням платежу та відміткою банку про його виконання.

Таким чином, казаний договір було укладено і на його виконання внесено кошти до запровадження тимчасової адміністрації банку, яка згідно постанов правління Національного банку України №733 від 20.11.2014р., Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №123 від 20.11.2014р., введена у ПАТ ВіЕйБі Банк з 21.11.2014р.

На заяву позивача від 06.04.2015р. (а.с.9), відповідач листом (а.с.10) повідомив позивача про те, що використання коштів, що знаходяться на його рахунку, обмежено, оскільки в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк є підстави вважати, що позивачем були проведені операції, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Також зазначено, що після проведення перевірки позивачу буде надано вичерпну інформацію щодо стану його рахунків та подальших дій.

Судом першої інтонації встановлено, що сума вкладу по договору банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р. станом на момент розгляду даної справи позивачу не виплачена, що підтверджується поясненнями представника позивача в судовому засіданні, письмовими поясненнями відповідача від 07.10.2015р.

Частково задоволюючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції зазначив, що необґрунтованість належними і допустимими доказами заперечень представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку; відсутність рішень судів, якими встановлено обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи, підробки документів, шахрайства; відсутність судових рішень щодо недійсності договору банківського вкладу позивача; відсутність обставин, встановлених ч.3 ст.38 Закону, приймаючи до уваги положення ч.ч.5, 6 ст.27 Закону, - дає підстави суду для задоволення позову щодо визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 від 13.11.2014р. Крім того, суд першої інстанції вказав, що враховуючи обсяг компетенції відповідача, встановлений законом, належним способом захисту прав позивача є зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 вчинити дію, а саме: подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ ВіЕйБі Банк за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу НВУ №861296/2014 (в національній валюті) від 13.11.2014р.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного адміністративного суду не погоджується та зазначає, що правову позицію стосовно вирішення вказаної категорії справ викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14, та в якій зазначено, що виходячи із системного аналізу ч.3 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992р. №2343-ХІІ, ст.1 Закону України Про банки і банківську діяльність від 07.12.2000р. №2121-ІІІ, п. 6 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012р. №4452-VI, та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Відповідно до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом, у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992р. №2343-ХІІ передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Статтею 1 Закону України Про банки і банківську діяльність від 07.12.2000р. №2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті 6 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012р. №4452-VI зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, банк знаходиться в процедурі ліквідації у звязку із визнанням його неплатоспроможним, суд апеляційної інстанції зазначає, що спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись вимогами ч.1 ст.203 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених ст.ст.155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до неправомірного висновку відносно того, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому апеляційну скаргу належить задоволити частково, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р. у справі №809/2513/15 за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ВіЕйБі Банк ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій, - задоволити частково.

2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2015р. у справі №809/2513/15, - скасувати та закрити провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя Р.В. Кухтей

Суддя В.В. Клюба

Повний текст рішення виготовлено 31.08.2016р.