Справа № 2а/0470/661/12
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" серпня 2016 р. м. Київ К/800/21948/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівОстровича С.Е.
Цвіркуна Ю.І.
розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма АЕК»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2012 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року

у справі №2а/0470/661/12

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма АЕК»

до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська

про визнання недійсними (скасування) податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма АЕК» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська (далі - відповідач) про визнання недійсними (скасування) податкових повідомлень-рішень.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 25 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року, відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Уповноважена особа контролюючого органу на підставі наказу від 05 липня 2011 року №915, відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України провела документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «Дніпробуд Стайл» за відповідні періоди 2011 року, про що склала акт від 12 липня 2011 року №2814/23/34683300, яким встановила порушення позивачем вимог частин 1, 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215, статті 228 Цивільного кодексу України, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, підпунктів 201.7, 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість у розмірі 110 758,00 грн.; підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4, підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у результаті чого позивачем занижено податок на прибуток у розмірі 276 895,00 грн.

За результатами перевірки контролюючий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 26 липня 2011 року №, яким позивачу збільшив суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 276 895,00 грн. та застосував штрафні (фінансові) санкції у розмірі - 01,00 грн.; №, яким збільшив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 110 758,00 грн. та застосував штрафні (фінансові) санкції у розмірі - 01,00 грн.; від 03 жовтня 2011 року №010248201, яким позивачу збільшив розмір грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 27 690,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу про безпідставне включення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту вартості товарів (робіт, послуг), отриманих від ТОВ «Дніпробуд Стайл» за правочинами, виконання яких не спричиняє реального настання правових наслідків.

Вказані висновки контролюючого органу ґрунтуються на актах перевірки контрагента позивача та наявної податкової інформації, за змістом якої не встановлено реальності здійснення фінансово-господарської діяльності з контрагентами по ланцюгу постачання у перевіряємий період.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з неправомірності формування позивачем валових витрат та податкового кредиту спірного податкового періоду, оскільки суми ПДВ, сплачені у ціні придбаного у вказаного контрагента товару (робіт, послуг) не підтверджуються належними первинними документами та судом встановлено, що фінансово-господарська діяльність контрагента позивача здійснювалась поза межами правового поля, а укладені між позивачем та вказаним контрагентом правочини є такими, що вчинені без мети настання реальних наслідків.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає вказані висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності позивача за КВЕД являється монтаж та встановлення збірних конструкцій (45.21.7). Крім того, позивач отримав ліцензію на здійснення певних видів будівельної діяльності від 12 січня 2007 року №53-Л, строком дії до 12 січня 2012 року.

У свою чергу, позивач, як генеральний підрядник, уклав із замовниками ряд договорів підряду, зокрема:

- договір генерального підряду від 07 липня 2008 року №37СТ-2008(90/0508) із ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», згідно якого позивач зобов'язався виконати «під ключ» будівельні роботи, постачання обладнання і матеріалів (крім трансформаторів), виконати роботи по монтажу обладнання, пусконалагоджувальні роботи та ввід в експлуатацію підстанції 330/35/10кВт «Пічна» для зовнішнього електропостачання. Оплата здійснюється на підставі щомісячних актів КБ-2в і довідки КБ-3. Договірна ціна є динамічною та складає 88 770 000,00 грн. (ПДВ 14 795 000,00 грн.);

- договір підряду від 09 листопада 2010 року №ПУ09100101 з ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», за змістом якого позивач зобов'язався виконати роботи по сполученню параметрів кабельної лінії з об'єктами 330/35/10кВт «Пічна» - розкладка кабелів в каналах 10, 35 кВ, монтаж силових кабелів 10 та 35 кВ і сполученню параметрів кабельної лінії з об'єктами 330/35/10кВт «Пічна» - розкладка кабелів в кабельному каналі 10 кВ №4. Сума договору складає 615 173,00 грн., у тому числі ПДВ 102 528,84 грн.;

- договір генерального підряду від 20 травня 2010 року №349 із ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», за умовами якого, позивач зобов'язався виконати будівельно-монтажні роботи, включаючи постачання допоміжного обладнання і устаткування РЗА і Т) та пусконалагоджувальні роботи по об'єкту «Зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ330кВ Придніпровської ТЕС». Сума договору складала 11 670 000,00 грн., у тому числі ПДВ 1 954 000,00 грн.;

- договір підряду від 30 грудня 2010 року з №1644/10 із замовником ВАТ «Дніпрометиз» (ДМПО), за умовами якого, позивач зобов'язався виконати капітальний ремонт трансформаторів Т-2 та Т-1, ТМЗ-1000/6/0,4, вартість робіт склала - 56 541,07 грн., у тому числі ПДВ 9 423,51 грн.;

- договір підряду від 31 грудня 2009 року №201-10 із замовником Приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою «АЕК», згідно якого позивач зобов'язався виконати будівництво адміністративно-побутового комплексу з майстернею по вул. 20-річчя Перемоги, 28Б в м. Дніпропетровську. Вартість робіт - 1 300 000,00 грн., у тому числі ПДВ 216 666,67 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем на виконання вказаних договорів генпідряду, укладено із ТОВ «Дніпробуд Стайл», договір субпідряду від 04 січня 2011 року №20111, предметом якого є виконання робіт по об'єкту «Зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ 330кВ Придніпровської ТЕС. ТОВ «МЗ Дніпросталь». Вартість робіт складала 321 799,54 грн., у тому числі ПДВ 53 633,26 грн. Договором визначені договірна вартість робіт №1 - 175 480, 80 грн., №2 - 124 891,20 грн., №3 - 21 427,54 грн.

Фактичне виконання вказаних договірних відносин підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договірної ціни №1 на будівництво «ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», Зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ 330кВ Придніпровської ТЕС. Пусконагоджувальні роботи», що включає витрати на заробітну плату в розмірі 85,988 тис. грн., загальновиробничі витрати 47,129 тис. грн.; акту №1 прийняття виконаних будівельних робіт за січень 2011 року найменування робіт та витрат «локальний кошторис 2-1-1 на влаштування фундаментів і встановлення опор ОРУ 330 кВ, витрати праці робітників-будівельників на обсяг робіт 1 056 людино-годин, праці робітників, обслуговуючих машини, 5 годин, вартість з ПДВ 21 427,54 грн.; договірної ціни №2 на будівництво «ТОВ «металургійний завод «Дніпросталь», Зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ 330кВ Придніпровської ТЕС», що включає витрати на заробітну плату в розмірі 51,417 тис. грн., загальновиробничі витрати 36,270 тис. грн.; акту №2 прийняття виконаних будівельних робіт за січень 2011 року найменування робіт та витрат «локальний кошторис 2-1-4 на монтажні роботи по ОРУ 330 кВ», витрати праці робітників-будівельників на обсяг робіт 6074 людино-годин, вартість 124 891,20 грн.; договірної ціни №3 на будівництво «ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь», Зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ 330кВ Придніпровської ТЕС», що включає витрати на заробітну плату в розмірі 51,417 тис. грн.; акту №3 прийняття виконаних будівельних робіт за січень 2011 року найменування робіт та витрат «Локальний кошторис 4-1-1 на випробування і налагодження односмугових роз'єднувачів з одним ножем заземлення живлення типу NSA 362-420/3151 D», витрати праці робітників-будівельників на обсяг робіт 3642 людино-години, вартість 131 883,60 грн.; акту №4 прийняття виконаних будівельних робіт за січень 2011 року найменування робіт та витрат «локальний кошторис 4-3-1 на налагодження панелі №10 REL670», витрати праці робітників-будівельників на обсяг робіт 1198 людино-години, вартість 43 597,20 грн.; довідки про вартість виконаних робіт по вказаному договору, що включає будівельні роботи по реконструкції, обладнанню, обладнанню керівництва та автоматики; податкової накладної від 31 січня 2011 року №160 «зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ330кВ ПД ТЕС» на суму 321 799, 54 грн., в тому числі ПДВ 53 633,26 грн.; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0У-000007 від 31 січня 2011 року, згідно якого виконані послуги підряду 2% вартістю 6 435,99 грн., у тому числі ПДВ 1 072,67 грн. та податкової накладної від 31 січня 2011 року №10.

Крім того, між позивачем і ТОВ «Дніпробуд Стайл» укладено договір субпідряду від 04 січня 2011 року №30111, предметом якого є виконання робіт по об'єкту «Зовнішнє електропостачання електросталеплавильного комплексу в Дніпропетровській області. ПС 330/35/10 Кв Пічна. Кабельне господарство. ТОВ «МЗ «Дніпросталь». Вартість вказаного договору складає 102 177,06 грн.

Про фактичне виконання вказаних договірних відносин свідчать наявні у матеріалах справи копії: договірної ціни на будівництво на суму договору, із зазначенням витрат на заробітну плату у розмірі 34,363 тис. грн.; довідка виконаних будівельних робіт за січень 2011 року, згідно якої найменування будівництва: зовнішнє електропостачання електросталеплавильного комплексу в Дніпропетровській області. ПС 330/35/10 Кв Пічна. Кабельне господарство. ТОВ «МЗ «Дніпросталь». Вартість будівельних робіт по «кабельне господарство» 85,14755 тис. грн., з них будівельно-монтажні роботи на 82,99855 тис. грн., усього по будівництву 102,17706 тис. грн.; акту №1 прийняття виконаних будівельних робіт - локальний кошторис 2.4.1. КД 29 на монтаж силових кабелів. Розділ. Монтажні роботи. Кабель до 35 Кв, що прокладається по встановленим конструкціям і лоткам із кріпленням по свій довжині, вага 1 м до 1 кг, в кількості 5125 м., витрати праці на обсяг робіт - 4 141 людино-година робітників-будівельників, 71 людино-година робітників, обслуговуючих машини, всього по об'єкту з ПДВ витрати склали 102 177,06 грн.; податкової накладної від 31 січня 2011 року №161 на вищевказані роботи, сума з ПДВ 102 177,06 грн.; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0У-000008 від 31 січня 2011 року, згідно якого виконані послуги підряду 2% вартістю 2 043,54 грн., у томі числі ПДВ 340,59 грн., податкової накладної від 31 січня 2011 року №11.

Також, між позивачем та ТОВ «Дніпробуд Стайл» укладено договір субпідряду від 04 січня 2011 року №40111, предметом якого є виконання робіт по об'єкту «ВАТ «Дніпрометиз». Капітальний ремонт трансформатора Т-1 і Т-2 типу ТМЗ-1000/6, вартість робіт 45 963,50 грн., у тому числі ПДВ 7 660,58 грн., про фактичне виконання якого свідчать копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт по будівництву «ВАТ «Дніпрометиз» ремонт трансформаторів у січні 2011 року разом з ПДВ 45,96350 тис. грн.; договірної ціни на ремонт трансформаторів Т-1, Т-2 включає заробітну плату у розмірі 14,38800 тис. грн.; акту №1 прийняття виконаних будівельних робіт кап. Ремонт трансформаторів Т-1, Т-2; податкової накладної від 31 січня 2011 року №162 на «Кап. Ремонт трансформаторів Т-1, Т-2 типу ТМЗ-1000/6/0,4», на суму 45 963,00 грн., у тому числі ПДВ 7 660,50 грн.; податкової накладної від 31 січня 2011 року №160 на «Зовнішнє електропостачання. Реконструкція ОРУ330Кв ПД ТЕС», на суму 321 799,54 грн., у тому числі ПДВ 53 633,26 грн.; акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №0У-000009 від 31 січня 2011 року, згідно якого виконані послуги підряду 2% вартістю 766,05 грн., у томі числі ПДВ 153,21 грн.; податкової накладної від 31 січня 2011 року №12.

Крім іншого, у перевіряємий період, між позивачем та ТОВ «Дніпробуд Стайл» укладено договір субпідряду від 04 січня 2011 року №50111 на будівництво адміністративно-побутового комплексу з майстернею: 20-річчя Перемоги, 28Б у м. Дніпропетровську на монтаж внутрішніх мереж опалення, водопостачання, каналізації, тепломеханічної частини. Договірна ціна згідно ДБН Д.1.1-1-2000 визначена у розмірі 194 611,20 грн., у тому числі ПДВ 32,43520 тис. грн., прямі витрати 143,92 тис. грн., у т.ч. заробітна плата 16,535 тис. грн., про фактичне виконання якого свідчать копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт за січень 2011 року, акту прийняття виконаних будівельних робіт №1 локальний кошторис 2-1-3 на опалення, витрати склали 194 611,20 грн., 1 574 людино-годин будівельників та 23 людино-години робітників, обслуговуючих машини, податкової накладної від 31 грудня 2011 року №164 на 194 611,20 грн., ПДВ 32 435,20 грн., акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31 квітня 2011 року №0У-000010, згідно якого виконані послуги підряду 2% вартістю 3 892,22 грн., у томі числі ПДВ 648,70 грн., податкової накладної від 31 січня 2011 року №13.

З огляду на те, що спірні правовідносини щодо формування позивачем валових витрат та податкового кредиту виникли у період з 01 січня 2011 року, застосуванню підлягають як норми Податкового кодексу України, що набрали чинності з 01 квітня 2011 року, у частині формування витрат, так і норми Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Так, відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із нормою абзацу 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Встановлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі не дозволяється (пункту 5.10 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).

Аналогічні правові норми містять пункт 138.2 статті 138 та підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього ж Закону визначено, що первинний документ як документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи з вказаних норм податкового законодавства, до складу валових витрат включаються будь-які витрати, які пов'язані з господарською діяльністю платника податку та підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сформував валові витрати на підставі належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, отриманих від вказаного контрагента, та у зв'язку з оплатою вартості придбаних товарів (робіт, послуг), що відповідає наведеним вимогам законодавства.

Також, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів попередніх інстанції щодо безпідставності формування позивачем податкового кредиту з ПДВ за результатами господарської діяльності з вказаним контрагентом за спірний період та вважає їх передчасними, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну; податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця; податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, достатніми підставами для виникнення у платника податку права на податковий кредит є наявність податкових накладних, виданих йому підприємством-контрагентом, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, встановлення судом реальності та товарності господарської операції.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

З огляду на наведені приписи податкового законодавства, включення позивачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплаченої у ціні отриманого товару (робіт, послуг) на підставі податкових накладних, оформлених у відповідності до вимог законодавства, свідчить про правомірність формування податкового кредиту спірного періоду.

З наявних у матеріалах справі доказів вбачається реальність вчинення господарських взаємовідносин позивача з зазначеним контрагентом на підставі належним чином складених первинних бухгалтерських документів.

Натомість, відповідачем не наведено жодних доводів та не надано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту спірної суми податку по господарським операціям із зазначеним контрагентом.

Крім того, укладені договори не визнані у встановленому законом порядку недійсними, інших відомостей, які б свідчили, зокрема, про необґрунтоване завищення позивачем суми витрат та податкового кредиту, відповідачем до суду не надано, а судами попередніх інстанцій таких обставин не встановлено.

Разом з тим, доводи податкового органу щодо відсутності між позивачем та контрагентом реальності здійснення господарських операцій ґрунтуються на підставі висновків постанови Голосіївського суду м. Києва від 26 квітня 2012 року у кримінальній справі №2601/9175/12, вироку Центрального районного суду м. Сімферополь АР Крим від 22 жовтня 2012 року у кримінальній справі №122/4680/2012 та кримінальної справи №69-116, порушеної 12 жовтня 2011 року за фактом здійснення фіктивного підприємництва невстановленими особами шляхом придбання юридичної особи ТОВ «Дніпробуд Стайл» з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що лише встановлення у ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями контрагента може слугувати підставою для висновку про неправомірне формування ним витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

У даному випадку, у матеріалах справи наявні первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, які складені за результатами проведених операцій з дотриманням вимог законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою. Фактичні обставини об'єктивно засвідчують правомірність віднесення відповідних сум до складу валових витрат та податкового кредиту відповідно до первинних бухгалтерських документів та податкових накладних, які виписані на виконання умов вказаних договірних відносин.

Також, колегія суддів зазначає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентом правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Висновки податкового органу, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, про неправомірність формування валових витрат та податкового кредиту ґрунтуються на підставі лише тих даних, які містяться в інформаційних базах відповідача, без врахування первинних документів, що підтверджують фактичне здійснення операцій позивача із зазначеними контрагентами.

Відтак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про правомірність позбавлення позивача права на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ із вказаним контрагентом за спірний період.

Згідно з статтею 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи, що обставини справи судами попередніх інстанцій встановлені повно і правильно, але їм надана неправильна юридична оцінка внаслідок неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, судова колегія доходить висновку, що ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма АЕК» задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2014 року у справі №2а/0470/661/12 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 26 липня 2011 року №, №1 та податкове повідомлення-рішення від 03 жовтня 2011 року №010248201.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір у розмірі 2 146,00 грн.

3. Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Острович С.Е.
Цвіркун Ю.І.