Справа № 826/25805/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представника відповідача Глобенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 04.12.2015, просила суд:

- визнати протиправними дії Київської міської ради, які полягають у неповному наданні запитуваної інформації за запитом про надання публічної інформації від 16.09.2015 р. №1;

- стягнути з бюджету Київської міської ради на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4409,60 грн.;

- визнати протиправними дії Київської міської ради, які полягають у наданні відповіді від 20.11.2015 р. №225-СК-4273 про направлення за належністю запиту позивача в порядку ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- стягнути з бюджету Київської міської ради на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4409,60 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, позов задовольнити.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи правильність застосування судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 у справі №2а-10358/12/2670 за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, суд вирішив:

- встановити Київській міській раді новий строк для подання до суду звіту про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2012 в адміністративній справі №2а-10358/12/2670, а саме до 25.05.2015 (включно);

- накласти на голову Київської міської ради штраф у розмірі 15 (п'ятнадцяти) мінімальних заробітних плат, що становить 18 270 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят) грн., та стягнути його на користь:

- Державного бюджету України - в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) грн.;

- ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, адреса проживання, 02097, АДРЕСА_1) - в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) грн.;

- вказану ухвалу направити Державній виконавчій службі України, Київській міській раді, ОСОБА_4.

16.09.2015 р. позивач звернулась за допомогою засобів електронного зв'язку до Київської міської ради (далі - КМР) із запитом №1 про надання публічної інформації, в якому просила надати інформацію щодо факту виконання чи невиконання відповідачем ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. у справі №2а-10358/12/2670 стосовно всіх пунктів зобов'язань.

Листом від 18.09.2015 р. №08/230-2138 Київської міської ради за підписом начальника управління правового забезпечення діяльності Київської міської ради позивачу повідомлено наступне.

09.07.2015 Київська міська рада направила звіт про виконання постанови Окружного адміністративного м. Києва від 23.10.2012 та повідомила суд, що Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було підготовлено проект рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 для експлуатації та обслуговування кафе (закладу громадського харчування)», який буде розглянуто на пленарному засіданні сесії Київської міської ради 16.07.2015. 22.09.2015 Київською міською радою було подано до суду клопотання про доручення до матеріалів справи № 2а-10358/11/2670 витяг зі стенограми пленарного засідання сесії Київської міської ради від 16.07.2015 щодо розгляду проекту рішення «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 для експлуатації та обслуговування кафе» (клопотання К-17785). Інформація щодо стягнення коштів в управлінні правового забезпечення діяльності Київської міської ради відсутня.

До листа від 18.09.2015 № 08/230-2138 відповідачем додано копію звіту від 09.07.2015 № 08/230-1601, копію клопотання від 22.07.2015 № 08/230-1712 та копію витягу зі стенограми.

13.11.2015 р. позивач повторно звернулась до Київської міської ради з запитом №1 про надання публічної інформації, в якому просила:

- надати інформацію щодо виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. по справі №2а-10358/12/2670 стосовно сплати головою КМР штрафу, що становить 18270 грн.;

- зазначити дату виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 р. по справі №2а-10358/12/2670 стосовно сплати Головою КМР штрафу, що становить 18270 грн.

Листом від 20.11.2015 р. №225-СК-4273 за підписом керуючого справами Київською міською радою позивачу (в копії) повідомлено про направлення за належністю відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» її запиту від (вх. від 17.11.2015 №3358(з)) для розгляду в установленому порядку та надання обґрунтованої відповіді в частині компетенції на адресу першого заступника керівника апарату виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Листом від 26.11.2015 р. №009-4492 за підписом керівника апарату виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) відмовлено у задоволенні запиту позивача вх. від 16.11.2015 р. №3358(з), з тих підстав, що апарат виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не володіє і не зобов'язаний володіти інформацією, щодо якої зроблений запит.

Вважаючи, що запити про надання публічної інформації від 16.09.2015 та від 13.11.2015 розглянуті відповідачем з порушенням законодавства, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії відповідача відповідають вимогам законодавства.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що однакові по суті запити було розглянуто, враховуючи перенаправлення запиту від 13.11.2015 за належністю, різними суб'єктами та відповідь не надано. При цьому позивач зазначає, що на час розгляду даної справи запитувану інформацію отримано, на підтвердження чого надано лист Київської міської ради від 04.12.2015 № 225-КГ -4399 за підписом заступника міського голови - секретаря Київської міської ради Прокопів А., на адресу Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (в копії ОСОБА_3.), в якому повідомлено, що в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 у справі № 2а-10358/12/2670, якою на голову Київської міської ради накладено штраф, не зазначено реквізити, на який необхідно сплатити штраф, що унеможливлює виконання вказано ухвали. Крім цього, зазначено, що Київською міською радою вчиняються дії щодо знаходження реквізитів та сплати штрафу на виконання вимог п. 2 ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 у справі № 2а-10358/12/2670. 03.12.2015 надійшов лист ОСОБА_7 із зазначенням рахунку, на який необхідно сплатити штраф. Про сплату штрафу буде повідомлено додатково.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі по тексту - Закон № 2939-VІ).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Частиною 2 ст.1 цього Закону встановлено, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 статті 5 Закону № 2939-VI передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Розпорядники інформації визначені у статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якими визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

З метою встановлення правомірності спірної відмови позивача у наданні інформації за запитом позивача необхідним є з'ясування питання щодо того, чи є Київська міська рада, із запитами до якої зверталася позивач, розпорядником запитуваної інформації в розумінні ст. 13 Закону № 2939-VI.

Відповідно до положень ст. 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Окружного адміністративного суду від 31.03.2015 у справі № 2а-10358/12/2670 за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, винесеною в порядку, встановленому ст. 267 КАС України, встановлено Київській міській раді новий строк для подання до суду звіту про виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2012 в адміністративній справі №2а-10358/12/2670, а саме до 25.05.2015 (включно); накладено на голову Київської міської ради штраф у розмірі 15 (п'ятнадцяти) мінімальних заробітних плат, що становить 18 270 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят) грн., та вирішено стягнути його на користь:

- Державного бюджету України - в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) грн.;

- ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, адреса проживання, 02097, АДРЕСА_1) - в розмірі 9 135 (дев'ять тисяч сто тридцять п'ять) грн.

Згідно з ч. 1 сит. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 267 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 4 ст. 267 КАС України).

Таким чином, вказаним судовим рішенням було накладено штраф на Київського міського голову як на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови суду.

Як вбачається з листа відповідача від 18.09.2015 р. №08/230-2138 за підписом начальника управління правового забезпечення діяльності Київської міської ради позивачу повідомлено, що інформація щодо стягнення коштів в управлінні правового забезпечення діяльності Київської міської ради відсутня та надано інформації щодо подання звіту про виконання судового рішення, тобто надано неповну інформацію на запит позивача.

Та обставина, що у володінні Київської міської ради як розпорядника запитуваної позивачем інформації, інформація щодо сплати штрафу була наявна підтверджується листом Київської міської ради від 04.12.2015 № 225-КГ -4399 за підписом заступника міського голови - секретаря Київської міської ради Прокопів А., на адресу Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (в копії ОСОБА_3.), в якому повідомлено, що в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 у справі № 2а-10358/12/2670, якою на голову Київської міської ради накладено штраф, не зазначено реквізити, на який необхідно сплатити штраф, що унеможливлює виконання вказано ухвали та зазначено, що Київською міською радою вчиняються дії щодо знаходження реквізитів та сплати штрафу на виконання вимог п. 2 ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 у справі № 2а-10358/12/2670. 03.12.2015 надійшов лист ОСОБА_7 із зазначенням рахунку, на який необхідно сплатити штраф. Про сплату штрафу буде повідомлено додатково.

Підстави для відмови у задоволенні запиту на інформацію визначено ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», якою передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Підставою для відмови у наданні відповіді на запит позивача від 16.09.2015 в частині щодо виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.03.2015 по справі № 2а-10358/12/2670 щодо сплати штрафу міським головою відповідач зазначає відсутність такої інформації.

Наведене посилання спростовується листом Київської міської ради від 04.12.2015 № 225-КГ -4399.

Крім того, у разі відсутності такої інформації, в силу положень ч. 3 ст. 22 відповідач повинен був направити запит за належність, чого вчинено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що дії Київської міської ради, які полягають у неповному наданні запитуваної інформації за запитом про надання публічної інформації від 16.09.2015 р. №1, є протиправними.

З цих же підстав протиправними є також і дії Київської міської ради, які полягають у наданні відповіді від 20.11.2015 р. №225-СК-4273 про направлення за належністю запиту позивача в порядку ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», зважаючи на те, що Київською міською радою було перенаправлено запит позивача за належністю до Київської міської державної адміністрації, якою надано відповідь про те, що апарат виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не володіє і не зобов'язаний володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 30.09.2013 року N 11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року N 2939-VI "Про доступ до публічної інформації»: Закон України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що доступ до інформації забезпечується двома шляхами: шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації і надання інформації за запитами на інформацію».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено судом в ході розгляду даної справи, у спірних правовідносинах права запитувача публічної інформації є порушеними, оскільки відповідач, який є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» в порушення вимог зазначеного Закону не забезпечив надання запитуваної позивачем публічної інформації за запитами від 16.09.2015 та від 13.11.2015, надавши її в подальшому на запит Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в листі від 03.12.2015 № 225КГ-4399.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийняв рішення з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Стосовно вимог про стягнення на користь позивача витрат на надання правової допомоги у загальному розмірі 8819,20 грн. колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з вищенаведеними позовними вимогами було подано два адміністративні позови, які в подальшому були об'єднані в одне провадження з присвоєнням № 826/25805/15.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу при зверненні до суду першої інстанції ОСОБА_8 приєднано до матеріалів справи два договори про надання правової допомоги від 18.11.2015 № 18/11-1 та від 30.11.2015 № 30/11-1, укладені між ФОП ОСОБА_9 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник).

За умовами вказаних договорів виконавець - фахівець в галузі права надає замовнику на платній основі юридичні послуги - правову допомогу по видах та об'ємі, передбаченої цим договором та з метою захисту прав чи інтересів замовника. Замовник зобов'язується сплатити виконавцю винагороду за правову допомогу згідно тарифу 551 грн. 20 коп. за кожну годину роботи, що становить 40% від мінімальної заробітної плати, що встановлена законом на дату укладання цього договору.

Також позивачем надано замовлення про надання правової допомоги по кожному договору, акт виконаних робіт від 18.11.2015 № 18/11-1, в якому зазначено обсяг робіт 8 годин (1 година - надання усної консультації, 7 годин - підготовка, складання позовної заяви та додатків до неї), та акт виконаних робіт від 01.12.2015, в якому зазначено обсяг робіт 8 годин (0,5 години - надання усної консультації, 7,5 години - складання позовної заяви) квитанції від 18.11.2015 про перерахування коштів у розмірі 4409,60 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_9, та квитанції від 01.12.2015 про перерахування коштів у розмірі 4409,60 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_9, копію диплома магістра ОСОБА_9, та копію довіреності на представництво від 08.04.2014.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу при поданні апеляційної скарги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.05.2016, укладений між підприємством об'єднання громадян «Прогрес-1» Всеукраїнської асоціації інвалідів «Союз організацій інвалідів України» в особі директора ОСОБА_9 (виконавець) та ОСОБА_3 (замовник), замовлення, копію диплома магістра, витяг зі статуту, виписку з ЄДРПОУ щодо підприємства об'єднання громадян «Прогрес-1» Всеукраїнської асоціації інвалідів «Союз організацій інвалідів України», керівником якого є ОСОБА_9, квитанцію про сплату на суму 2320 грн., та акт виконаних робіт від 29.05.2016, в якому зазначено, що обсяг виконаних робіт (написання апеляційної скарги) складає 4 години, що становить 2320 грн., та довіреність на представництво від 08.04.2014.

Відповідно до ст. 97 КАС України, суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Згідно зі ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи до яких віднесено і витрати на правову допомогу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що компенсація судових витрат здійснюється саме за участь особи, яка надавала правову допомогу та є фахівцем у галузі права, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.2012., гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Таким чином, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

За аналогією вищезазначені положення Правил адвокатської етики можна поширити й на інших фахівців у галузі права.

Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо відсутні інші докази на підтвердження цих витрат, зокрема, наявність досвіду роботи у галузі права.

Докази наявності досвіду роботи у галузі права у ОСОБА_9, яким надавалися послуги позивачу щодо складання позовних заяв та апеляційної скарги, консультаційні послуги, в матеріалах справи відсутні.

Обидві позовні заяви підписані позивачем, що ставить під сумнів надання позивачу правової допомоги саме по даній справі.

Колегія суддів зазначає, що долучені позивачем до матеріалів справи документи не підтверджують реальне надання правової допомоги позивачу саме фахівцем у галузі права.

Крім того, вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є близькими особами.

Зазначена обставина також викликає сумнів у реальності надання правової допомоги позивачу за вищевказаними договорами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що правові підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу відсутні.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним так, як прийняте з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувану постанову належить скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254, КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київської міської ради, які полягають у неповному наданні запитуваної інформації за запитом про надання публічної інформації від 16.09.2015 р. №1.

Визнати протиправними дії Київської міської ради, які полягають у наданні відповіді від 20.11.2015 р. №225-СК-4273 про направлення за належністю запиту позивача в порядку ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 01.09.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Беспалов О.О.