Справа № 461/3261/16-а,2-а/461/346/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 р. Справа № 876/4755/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Глушка І.В.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Малетич М.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 17 травня 2016 року про забезпечення адміністративного позову у справі №461/3261/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» до Львівської міської ради про скасування ухвали,-

В С Т А Н О В И В:

12.05.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Львівської міської ради, просило визнати незаконною та нечинною ухвалу Львівської міської ради від 21.04.2016р. №496 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 05.03.2009р. №2452 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м.Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності». Позов обґрунтовано тим, що вказана ухвала прийнята не у відповідності та з порушенням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарства»: без здійснення аналізу регуляторного впливу, відстежень результативності такої ухвали та оприлюднення її проекту та порушує права Товариства, як субєкта господарювання.

Одночасно, з метою забезпечення позову, позивач просить суд зупинити дію ухвали Львівської міської ради від 21.04.2016 року №496 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 05.03.2009 року №2452 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м.Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності».

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2016р. заяву директора ТзОВ «Мінпродукт Галичини» ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Львівська міська рада подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 17.05.2016р. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції жодним чином не обґрунтовано яким правам, свободам та інтересам позивача може бути заподіяно шкоду до ухвалення рішення в адміністративній справі або захист яких прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, не вказано яка саме існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам. Висновки суду стосовно того, що для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат не обґрунтовані жодною обставиною, документом чи розрахунком. Також в оскаржуваній ухвалі відсутні висновки суду про обґрунтованість клопотання про забезпечення позову та його терміновість.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала, представники позивача щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі ухвалу суду першої інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що Ухвалою Львівської міської ради №496 від 21.04.2016р. внесено зміни до Ухвали міської ради від 05.03.2009 № 2452 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності», зокрема змінено порядок встановлення та демонтажу літніх майданчиків у м.Львові всіма субєктами господарювання.

Оскільки демонтаж літнього майданчика на підставі рішення Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», а не на підставі рішення суду, як це було до винесення Ухвали №496 від 21.04.2016р., грубо порушуватиме право власності субєктів господарювання, зокрема й Товариства, позивачем разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.117 КАС України, враховуючи, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заяву про забезпечення адміністративного позову слід задовольнити та зупинити дію ухвали Львівської міської ради від 21.04.2016р. №496 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 05.03.2009р. №2452 «Про затвердження Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м.Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності».

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 117 КАС України передбачено, що суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Підставами для забезпечення адміністративного позову, передбаченими ст.117 КАС України, є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.117 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суд України №2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», згідно з ч.3 та ч.4 ст. 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Водночас, в силу приписів ч.3 ст.117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Слід зауважити, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою відповідно до статті 117 КАС зупинено дію оскаржуваного акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Мінпродукт Галичини» є юридичною особою, одним із видів економічної діяльності якого є діяльність ресторанів, надання послуг харчування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Реалізуючи своє право на підприємницьку діяльність та у відповідності до Ухвали Львівської міської ради №2452 від 05.03.2009р. «Про затвердження Порядку отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у м.Львові біля обєктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності» Товариство отримало паспорт відкритого літнього майданчика №266 від 20.06.2013 року, що дає право на його розміщення за адресою: м.Львів, вул.Федорова, 29.

Оскільки п.6 оскаржуваної Ухвали №496 від 21.04.2016р. внесено зміни щодо підстав та порядку здійснення демонтажу літніх майданчиків, враховуючи предмет та підстави заявленого позивачем позову, а також і те, що Товариством розміщено літній майданчик відповідно до отриманого паспорта, який може бути скасовано, тоді як забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що без вжиття заходів забезпечення позову не можливо захистити права, свободи та інтереси позивача, так як фактично може буди ймовірність демонтування літнього майданчика, яким користується позивач, а у разі демонтажу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для його відновлення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суду першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування ухвали суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.117, 118, 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 17 травня 2016 року про забезпечення адміністративного позову у справі №461/3261/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мінпродукт Галичини» до Львівської міської ради про скасування ухвали - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_1

Повний текст Ухвали складено 01.09.2016р.