Справа № 161/3648/16-а,2-а/161/233/16
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року № 876/3463/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити дії,

встановив:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області, в якому просив: 1) визнати протиправним рішення відповідача від 16.03.2016 р. № 147/Д-01 щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років позивачу на підставі довідки прокуратури Волинської облсті № 18-41 від 28.01.2016 р.; 2) зобовязати відповідача здійснити з 01.01.2016 р. перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у доводці прокуратури Волинської області № 18-41 від 28.01.2016 р., без обмеження її максимального розміру, з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2016 року замінено первісного відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Луцьку на належного відповідача ОСОБА_3 обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області.

Відповідач позову не визнав, подав в суді першої інстанції заперечення, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2016 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення УПФ України в м. Луцьку від 16.03.2016 року № 147/Д-01 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-41 від 28.01.2016 року. Зобов'язано ОСОБА_3 об'єднане УПФ України Волинської області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області № 18-41 від 28.01.2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії, з врахуванням виплачених сум.

З цією постановою суду першої інстанції від 18.04.2016 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що позивач не звертався із заявою про проведення перерахунку пенсії та відповідно ОСОБА_3 обєднане УПФ України Волинської області у березні 2016 року не приймало рішення про результати розгляду заяви щодо проведення чи відмови у проведенні перерахунку пенсії, а лише було надано позивачу повідомлення від 16.03.2016 року № 147/Д-01 про відсутність права на перерахунок пенсії. Вказує апелянт, що прокуратура Волинської області не мала підстав для видачі ОСОБА_1 довідки № 18-41 від 28.01.2016 р. про заробітну плату. З 01.06.2015 р. пенсії в порядку та на умовах визначених ЗУ «Про прокуратуру» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. Пенсії призначені до 01.06.2015 р. продовжують виплачуватись у раніше встановленому розмірі. Крім того, апелянт зазначає про безпідставність вимоги позивача щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру, оскільки відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції від 18.04.2016 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному УПФ України Волинської області з 07.11.2001 року та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 8- 10).

Розмір пенсії позивача з моменту виходу на пенсію становив 90 % від заробітної плати заступника прокурора Ківерцівського району.

У зв'язку із підвищенням працівникам прокуратури посадових окладів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», прокуратурою Волинської області 28.01.2016 року ОСОБА_1 видано довідку № 18-41 про заробітну плату за відповідною посадою (а.с. 11).

12.03.2016 року позивач звернувся в УПФ України в м. Луцьку із заявою щодо перерахунку пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року «Про прокуратуру», з врахуванням вказаної вище довідки, в розмірі 90 % середньомісячної зарплати (а.с. 7).

Листом від 16.03.2016 року № 147/Д-01 УПФ України в м. Луцьку було повідомлено позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії (а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що приписи Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а відтак не врегульовують дані правовідносини щодо наявного у позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться за документами пенсійної справи та документами додатково поданими, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, за вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

01.10.2011 р. частину 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» замінено двома частинами відповідно до п.п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011р. № 3668-VI(3668-17) «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», в зв'язку із чим також і змінилася нумерація частин цієї статті.

Згідно з частиною 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній з 01.10.2011 р.), пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Також введено обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Цією ж статтею передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Таким чином змінами у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які були внесені Законом України від 08.07.2011 р. № 3668-VI, встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років прокурорам та слідчим, яка признаається після 08.07.2011 р..

Згідно з п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI (3668-17), порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) та які влаштувалися на роботу до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 р. у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII, із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів» від 28.12.2014 р. № 76-111, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, які набули право на пенсію незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років з набранням чинності даного Закону від 14.10.2014 р. № 1697-VII. Положеннями даного Закону визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами на умовах та порядку визначених Кабінетом Міністрів України (стаття 86).

Жодних змін до ст. 86 вказаного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення, перерахування та виплату пенсії за вислугу років, не вносилися.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що приписи Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а відтак не врегульовують дані правовідносини щодо наявного у позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Крім цього, 02.03.2015 р. Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, що набрав чинності із 01.04.2015 р., згідно із пунктом 5 розділу III прикінцевих та перехідних положень визначено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про прокуратуру», оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яких поширюється дія цих законів скасовані.

Посилання відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу відмови у перерахунку пенсії, є неприйнятним, оскільки відповідач застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, зміни внесені до вказаної статті стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відмова відповідача у перерахунку раніше призначеної пенсії за вище вказаними підставами є протиправною, враховуючи вимоги частини 1 статті 58 Конституції України, згідно якої передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність. Таким чином відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв протиправно, всупереч вимог частини 2 статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Слід також зазначити, що статтею 22 Конституцій України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статті 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», яке є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

В розумінні статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави в тому числі і призначення пенсії за спеціальними законами. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_2 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Як на одну із підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії, відповідач посилається на положення частини 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру від 14.10.2014 р. №1697 -VI (1697-18), згідно якої передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, визначається Кабінетом Міністрів України. Апелянт зазначає, що вищим органом виконавчої влади умови та порядок перерахунку пенсій на даний час не розроблено, в зв'язку із чим законодавчі підстави для проведення перерахунку відсутні.

Однак, такі доводи відповідача є неправомірними з огляду на те, що він застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що є прямим порушенням приписів закону та суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Крім того, право на перерахунок пенсії не може бути знівельоване в зв'язку із тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована.

Підставою чергового перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії є Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», згідно із якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури. Відповідно до нових схем посадових окладів відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Дана постанова набрала чинності 15.12.2015 р..

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо його права на перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області № 18-41 від 28.01.2016 року.

Однак, суд апеляційної інстанції враховує, що УПФ України в м.Луцьку не приймало рішення щодо проведення чи відмови у проведенні перерахунку пенсії позивачу за його заявою від 12.03.2016 року, оскільки листом від 16.03.2016 р. № 147/Д-01 позивач був повідомлений про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Тому, протиправним слід визнати не рішення УПФ України в м.Луцьку № 147/Д-01 від 16.03.2016 р., а дії цього ОСОБА_2 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковим твердження суду першої інстанції про те, що перерахунок пенсії позивачу слід провести без обмеження максимального розміру пенсії, оскільки грошовий розмір суми пенсії, в тому числі у наступних періодах, визначається відповідним органом ПФ України з врахуванням вимог чинного законодавства.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції від 18.04.2016 р. та прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задоволити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити дії скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-41 від 28 січня 2016 року.

Зобов'язати ОСОБА_3 об'єднане управління Пенсійного Фонду України Волинської області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), в розмірі 90 відсотків від розміру його місячної заробітної плати, згідно довідки прокуратури Волинської області № 18-41 від 28 січня 2016 року, з врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлено і підписано 01.09.2016 р.