Справа № 803/537/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Справа № 876/4284/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологія базальту» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологія базальту» до Волинської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, повернення надмірно сплачених коштів та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

19.08.2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Технологія базальту» звернулося з позовом до Волинської митниці ДФС, Державної казначейської служби України, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості №205070000/2016/000008/2 від 12.03.2016 року; повернути з Державного бюджету України надмірно сплачені кошти у розмірі 26 427,36 грн.; зобов'язати Волинську митницю ДФС здійснювати розмитнення товару, виходячи із вартості, визначеної в договорі купівлі-продажу #UА 01032016 від 01.03.2016 року та його додатках.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року в задоволенні позову повністю відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що за наявності обгрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, у зв'язку з чим митний інспектор шляхом надсилання електронних повідомлень правомірно запропонував декларанту надати додаткові документи та пояснення для підтвердження митної вартості товару: прайс-лист від виробника товару; заявку па здійснення перевезення з перевізником ПП «ВП-Транс»; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; цінову інформацію щодо ідентичних/подібних товарів з спеціалізованих каталогів, інтернет джерел; інші наявні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару; у разі здійснення розрахунків за товар платіжні документи, що підтверджують здійснення розрахунків. Однак, декларант не виконав вимоги посадової особи органу доходів і зборів та не надав додаткові документи для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, погодившись на митне оформлення смоли фенол-формальдегідної за ціною 0,81 доллара США за 1 кг. зі сплатою усіх митних платежів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв'язку із неподанням декларантом витребуваних документів, згідно з переліком, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю, відповідно до вимог п. 2 ч.6 ст.ст. 54, 256 МК України.

Крім того, прийняттю рішення про коригування передувала процедура консультацій щодо обрання методу визначення митної вартості товару та обмін наявною інформацією, в ході якої митний орган дійшов до обґрунтованого висновку, що митна вартість товару не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, містять розбіжності та неточності.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, ТзОВ «Технологія базальту» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що 11 березня 2016 року ТзОВ «Технологія базальту» до Волинської митниці ДФС подано ВМД № 205070000/2016/008466 від 11 березня 2016 року; договір купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року з додатком, згідно якого вартість 1000 кг смоли складає 420 євро; рахунок-фактуру (інвойс) S від 10.03.2016 року, в якому зазначено вартість товару у розмірі 6703,20 євро із розрахунку вартості 1 (однієї) тони у розмірі 420 євро; CMR (міжнародну товарно-транспортну накладну) № 0009414 від 10.03.2016 року, в якій здійснено посилання на рахунок, в якому зазначено вартість товару у розмірі 6703,20 євро; сертифікат походження ЕUR.1 №РL/МF/АL 0053741; сертифікат випробування № 1266/2016/РF від 10.03.2016 року; договір № 04/03-1 від 4 березня 2016 року на транспортно-експедиційні послуги.

Апелянт стверджує, що неточності в умовах поставки, які зазначені в договорі та рахунку-фактурі, не могли вилинути на визначення продавцем вартості товару. ТзОВ «Технологія базальту» до Волинської митниці ДФС було подано усі необхідні документи, передбачені Митним кодексом для проведення митного оформлення товару, здійснивши аналіз яких можливо достеменно встановити дійсну та реальну вартість товару.

ТзОВ «Технологія базальту» для визначення митної вартості товару був обраний перший (основний) метод - метод визначення митної вартості за ціною договору, вартість товару відповідала контрактній вартості (відповідно до інвойсу постачальника). При цьому, відповідач не застосував жодного методу, крім резервного, для визначення митної вартості товару.

Апелянт, вказує на те, що зміна умов договору щодо визначення базису поставки є законною та обгрунтованою, прийнятою сторонами та виконаною ними. Отже, Волинська митниця ДФС мала можливість та зобов'язана була встановити, з урахуванням аналізу наданих документів до митного оформлення, що постачання товару здійснювалось на умовах РСА.

Окрім того, умови базису поставки FСА та ЕХM є практично однаковими, та зміна умов поставки не могла призвести до зміни вартості товару, з огляду на зазначені митницею розбіжності.

Визначення дати оплати за поставлений товар в жодному разі не могло вплинути та не вплинуло на визначення вартості товару та в подальшому ТзОВ «Технологія базальту» сплачено на користь продавця саме ту суму, яка визначена в рахунку на оплату товару та договорі.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі договору купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року, укладеного між ТзОВ «Технологія базальту» (покупцем) та фірмою LERG S.А Польща (продавцем), яка є товаровиробником феноло-формальдегідних смол, 11.03.2016 року позивач ввіз на митну територію України товар - смолу феноло-формальдегідну, марки WR-120/Т вартістю 6703,20 євро в кількості 15 960 кг (420 євро за тонну). Договір купілі-продажу набрав чинності з 01.3.2016 року та строк його дії до 31.12.2016 року.

Згідно вимог п.5.2. зазначеного договору, товар повинен супроводжуватись наступними документами, надісланими електронною поштою або факсом: рахунком-фактурою; товарно-транспортною накладною (СМR); експортною декларацією; сертифікатом контролю якості.

12 березня 2016 року ТзОВ «Технологія базальту» для митного оформлення даного товару декларантом шляхом електронного декларування був поданий митниці пакет документів, а саме: ВМД № 205070000/2016/008466 від 11 березня 2016 року; договір купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року з додатком, згідно якого вартість 1000 кг смоли складає 420 євро; рахунок-фактуру (інвойс) S від 10.03.2016 року, в якому зазначено вартість товару у розмірі 6703,20 євро із розрахунку вартості 1 (однієї) тони у розмірі 420 євро; CMR (міжнародну товарно-транспортну накладну) № 0009414 від 10.03.2016 року, в якій здійснено посилання на рахунок, в якому зазначено вартість товару у розмірі 6703,20 євро; сертифікат походження ЕUR.1 №РL/МF/АL 0053741; сертифікат випробування № 1266/2016/РF від 10.03.2016 року; договір № 04/03-1 від 4 березня 2016 року на транспортно-експедиційні послуги.

Позивач задекларував митну вартість товару в сумі 6703,20 євро (195570,12 грн.), визначену за ціною контракту, відповідно до наданих відповідачу документів та в порядку, передбаченому статтею 58 МК України.

Посадовою особою митного органу було надіслано електронне повідомлення декларанту про необхідність подання, в порядку статті 53 МК України, додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: прайс-лист від виробника товару; заявку на здійснення перевезення з перевізником ПП «ВП- Транс»; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; цінову інформацію щодо ідентичних/подібних товарів з спеціалізованих каталогів, інтернет джерел; інші наявні додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару; у разі здійснення розрахунків за товар, платіжні документи, що підтверджують здійснення розрахунків.

Листом №62 від 12.03.2016 року ТзОВ «Технологія базальту» повідомило митний орган, що не має можливості надати вищевказані документи та згідне на митне оформлення смоли фенол-формальдегідної за ціною 0,81 долара США за 1 кг зі сплатою усіх митних платежів.

12.03.2016 року Волинською митницею ДФС було відмовлено позивачу у митному оформленні товару у зв'язку з невідповідністю заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті 53 МК України та неподанням документів, що містять додаткові відомості, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості, про що сформовано відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №205070000/2016/00067.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів №205070000/2016/000008/2 від 12.03.2016 року відповідачем було визначено митну вартість товару смоли феноло-формальдегідної: марки WR-120/Т у кількості 15960 кг на загальну суму 12927,60 доларів, тобто за ціною 0,81 долара за кг. У рішенні про коригування митної вартості вказано, що митна вартість не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності та неточності, а саме: у рахунку-фактурі №S від 10.03.2016 року зазначено умови поставки FCA Pustkov (Incoterms 2010), тоді як п.3.1, 3.3 договору купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року передбачає поставку товару за умовами EXW Pustkov, Польща. Крім того, пункт 5.1 договору купівлі-продажу #UА 01032016 від 01.03.2016 року визначає місце прийому-передачі товару склад продавця, тобто умови EXW Pustkov.

Наявні розбіжності у визначенні термінів оплати за товар: п.3.3 договору купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року передбачає, що поставка товару здійснюється протягом 2 робочих днів від дати попередньої оплати, тоді як п.4 договору купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року передбачає оплату товару протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання товару. Наданий до митного оформлення додаток №1 від 01.03.2016 року до договору купівлі-продажу # UА 01032016 від 01.03.2016 року встановлює ціну у лютому 2016 року у розмірі 420,0 євро/т, тоді як сам договір укладений у березні 2016 року, а вартість товару від цього ж виробника для цього ж одержувача у лютому 2016 року становила 425,0 євро/кг. Поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 10.03.2016 року не містить інформації щодо витрат на страхування товару та інформації щодо відстані, що не дає змогу обрахувати транспортні витрати.

Так як неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: метод 2а (стаття 59 МК України) та метод 2б (стаття 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (стаття 62 МК України) та метод 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в митного органу (стаття 33 МК України): на товар Смола феноло-формальдегідна рівень митної вартості становить 0,81 дол. США/кг. (0,746 EURO/кг) МД № 807100000/2016/006534 від 29 лютого 2016 року, МД 205070000/2016/004516 від 11 лютого 2016 року. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

У подальшому позивачем було оформлено ВМД № 205070000/2016/008577 від 12.03.2016 року із коригуванням вартості товару з 195570,12 грн. до 201978,93 грн. та за якою товар був випущений у вільний обіг.

У відповідності до вимог ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України встановлено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою ст.51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 54 МК митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 56 МК).

Згідно із ч.1 ст.57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

За змістом частини 4, 5 статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Встановлено, що разом із декларацією ТОВ «ТЕХНОЛОГІЯ БАЗАЛЬТУ» подано до Волинської митниці ДФС наступні документи:

1. Рахунок (VАТ invoice 4), в якому зазначено вартість товару у розмірі 6 703,20 євро із розрахунку вартості однієї тони у розмірі 420,00 євро, та його копію;

2. Договір купівлі-продажу #UА01032016 від 01.03.2016 року, відповідно до якого вартість 1000 кг. смоли складає 420 (чотириста двадцять євро, 00 євро центів);

3. Додаток до Договору купівлі-продажу #UА01032016 від 01.03.2016 року, відповідно до якого вартість 1000 кг. смоли складає 420 (чотириста двадцять євро, 00 центів);

4. СМR №0009414 - Товарно-транспортна накладна, в якій здійснено посилання на рахунок (VАТ invoice 4), в якому зазначено вартість товару у розмірі 6 703,20 Євро;

5. Сертифікат походження EURІ. 1 №РL/МF/АL 0053741;

6. Сертифікат випробування №1266/2016/РF;

7. Договір №04/03-1 від 04 березня 2016 року на транспортно-експедиційні послуги, відповідно до якого вартість перевезення складає 20 111,24 грн.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, ТОВ «ТЕХНОЛОГІЯ БАЗАЛЬТУ» подано до Волинської митниці ДФС усі необхідні документи, передбачені Митним кодексом для проведення митного оформлення товару, та здійснивши аналіз яких можливо достоменно встановити дійсну та реальну вартість товару, в зв'язку з чим позов в частині визнання протиправним та скасування рішення митниці про коригування митної вартості №205070000/2016/000008/2 від 12.03.2016 року є підставним та підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про стягнення з державного бюджету надмірно сплачених платежів, суд апеляційної інстанції, з посиланням на постанову Верховного Суду України №21-282а14, зазначає, що такі платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України і статті 45 БК України з дотриманням процедури, врегульованої Порядком поверненням коштів та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу України, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи. Цей порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних лорганів з питань, повязаних з ромитненням і справлянням митних платежів.

Крім того, відповідно до статті 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку з наведеним у задоволенні позовних вимог у зазначеній частині слід відмовити.

На думку суду апеляційної інстанції, не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зобов'язання Волинської митниці ДФС здійснювати розмитнення товару, виходячи із вартості, визначеної в договорі купівлі-продажу #UА 01032016 від 01.03.2016 року та його додатках, так як порушення прав позивача в майбутньому ще не відбулось, зокрема, це не підтверджено належними доказами. Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями зобов`язувати суб`єкт владних повноважень вчиняти дії поза межами делегованих йому владних функцій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до положень ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушення з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено вирішення спірних питань на майбутнє.

Що стосується посилань митниці на ті обставини, що в поданих до митного оформлення документах зазначено різні умови поставки, зокрема, в договорі та рахунку, такі, на думку суду апеляційної інстанції, в жодному разі не можуть вплинути на визначення продавцем вартості товару, так як жодна сторона не надсилала одна одній листи-заперечення щодо поставки товару за умовами FСА. В свою чергу, факт визначення сторонами умови поставки FСА в інвойсі від 10.03.2016 року свідчить про внесення змін до договору купівлі-продажу в порядку, визначеному в п. 12.3. договору.

Зокрема, відповідно до п. 12.3. договору, усі зміни і доповнення до даного договору повинні бути оформлені в письмовому вигляді, у противному випадку вони не будуть мати юридичної чинності. Зміна щодо умов поставки оформлена в письмовому вигляді - в інвойсі, зазначені зміни прийняті покупцем та умови щодо оплати товару виконані покупцем в повному обсязі.

Таким чином, зміна умов договору щодо визначення базису поставки є законною та обгрунтованою, прийнятою сторонами та виконаною ними. Отже, Волинська митниця ДФС мала можливість та зобов'язана була встановити, з урахуванням аналізу наданих документів до митного» оформлення, що постачання товару здійснювалось на умовах FСА.

Щодо покликань митниці на наявні розбіжності щодо визначення термінів оплати за товар, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.3.3. договору купівлі продажу продажу #UА01032016 від 01.03.2016 року поставка товару здійснюється протягом 2 робочих днів від дати попередньої оплати. Однак, розділом 4 договору встановлено, що покупець проводить 100% попередню оплату за товар згідно додатків до договору в євро і можлива оплата товару протягом 10-ти робочих днів із моменту отримання товару.

Тобто, сторонами договору було встановлено диспозитивну норму, відповідно до якої покупець має право або обрати форму попередньої оплати за товар, або здійснити оплату за вже поставлений товар. При цьому, визначення строків оплати за товар не впливає на його вартість, встановлену сторонами в договорі.

Відповідно до платіжного доручення №2 від 24 березня 2016 року ТОВ «ТЕХНОЛОГІЯ БАЗАЛЬТУ» здійснено на користь продавця оплату за поставлений товар у розмірі 6703,20 євро.

Щодо покликань митниці про неможливість визначення вартості товару у зв'язку із тим, що наданий до митного оформлення додаток №1 від 01.03.2016 року до договору купівлі-продажу #UА01032016 від 01.03.2016 встановлює ціну у лютому 2016 року у розмірі 420 євро/тона, тоді як сам договір заключений у березні 2016 року та, що вартість товару від цього ж виробника для цього ж одержувача у лютому 2016 року становила 425 євро/тона, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до розділу 1 договору, продавець продає, а покупець купує феноло-формальдегідні смоли, що надалі іменуються товар, в номенклатурі і згідно умов, наведених у додатках до даного договору, котрі є невід'ємною його частиною. В додатку до договору сторонами встановлено вартість однієї тони смоли у розмірі 420 євро і зазначений додаток є невід'ємною частиною договору, датований 01 березня 2016 року, та набирає чинності одночасно з договором, незалежно від того, на яку даті та на який місяць в ньому визначено ціну.

Щодо позиції митниці про неможливість встановити вартість перевезення товару, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем до митного оформлення подано наступні документи: договір про транспортно-експедиційні послуги; заявку щодо надання транспортних послуг, в якій зазначено вартість перевезення; довідку ПП «ВП-ТРАНС» щодо витрат на перевезення, в якій зазначено вартість перевезення від м. Пустков (Польща) до м/п «Краковець» у розмірі 9 850,00 грн., при цьому, зазначена вартість була відображена позивачем в митній декларації.

Тобто, на підставі наданої довідки Волинська митниця ДФС мала можливість встановити вартість перевезення як по території Польщі із м. Пустков до митного терміналу, так і по території України, від митного терміналу до міста Луцька, оскільки в зазначеній довідці окремо зазначено вартість перевезення.

Встановлено, що відповідно до умов договору «Про транспортно-експедиційні послуги» №04/03-1 від 04.03.2015 року вартість перевезення складає 20111,24 грн. і вказану суму сплачено позивачем перевізникові, що підтверджується платіжним дорученням №125 від 29 березня 2016 року.

Крім того, умовами поставки товару не встановлено обов'язку сторін щодо здійснення обовязкового страхування товару, в звязку з чим відповідач безпідставно посилається на факт необхідності надання доказів щодо страхування товару.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим з помилковим застосуванням норм матеріального права, в зв'язку з чим його слід скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, ч.4 ст.202, ст.ст.205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологія базальту» задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2016 року у справі №803/537/16 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ТзОВ «Технологія базальту» до Волинської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, повернення надмірно сплачених коштів та зобов'язання вчинити дії задовольнти частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості №205070000/2016/000008/2 від 12.03.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

В.П. Сапіга