Справа № 803/3938/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Справа № 876/1678/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участю представників позивача - Олейнікової Л.В.,

та відповідача - Кушнір Ю.В.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Луцьк Фудз» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Луцьк Фудз» (далі - ПАТ) звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ОДПІ), з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.39), про визнати незаконним та скасувати рішення ОДПІ про не погодження застосування процедури податкового компромісу від 23.11.2015 №20713/10/03-18-22-01 (далі - Рішення), зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.04.2015 №922 (далі - Заява) про намір застосувати податковий компроміс по неузгоджених сумах податкових зобов'язань з податку на додану вартість (далі - ПДВ) по податковому повідомленню-рішенню (далі - ППР) від 03.08.2012 № (далі - спірне ППР) з урахуванням висновків, викладених у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року (далі - Постанова) у справі №803/831/15-а та ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року (далі - Ухвала) у справі №876/6894/15.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач зобов'язаний був повторно розглянути Заяву з огляду на ті обставини, які існували на момент її першочергового подання, і станом на день подання вказаної Заяви спірне ППР було неузгодженим, тривала процедура його судового оскарження, а саме грошове зобов'язання на той момент не було сплачене.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року у справі №803/3938/15 позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Рішення. Зобов'язано ОДПІ повторно розглянути Заяву про компроміс по ППР. Вирішено питання судових витрат.

Постанову оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в розумінні вимог п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України (далі - ПК), ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) грошове зобов'язання за спірним ППР є узгодженим з 21 березня 2013 року - день набрання законної сили ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від цієї ж дати (далі - Ухвала-1) у справі 169196/12, тоді як Заява була подана лише 10.04.2015. У відповідності до приписів ч.2 ст.253 КАС, незважаючи на перегляд судового рішення - постанови Волинського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2012 року (далі - Постанова-1) у справі 2а-2643/12/0370, за нововиявленими обставинами, на момент подачі Заяви, таке судове рішення набрало законної сили. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами, яке набрало законної сили, у даній справі, на момент подання Заяви, було відсутнє. Більше того, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року (далі - Ухвала-2) у справі №876/5056/15, якою скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2015 року (далі - Постанова-2) у справі №2а/0370/2634/12, підтверджено відсутність підстав для перегляду Постанови-1 за нововиявленими обставинами. Крім того, ПАТ не досягнуто податкового компромісу, оскільки не сплачено 5% податкового зобов'язання за спірним ППР.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких міркувань.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що мотиви, з яких виходила ОДПІ при прийнятті Рішення, не могли бути покладені в його основу, оскільки таким мотивам була дана правова оцінка Постановою, якою встановлено, що на час звернення позивача із Заявою та на час прийняття ОДПІ рішення про погодження застосування процедури податкового компромісу від 17.04.2015 №6093/10/03-18-22-01 (далі - Рішення-1) тривала процедура судового оскарження, спірне ППР має статус неузгодженого, а податковий борг не сплачений. ОДПІ при повторному розгляді Заяви повинна була врахувати ті обставини, які існували на момент її першочергового подання. Скасування Ухвалою-2 Постанови-2 немає правового значення для вирішення відповідачем Заяви станом на день її подання.

Погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У п.4 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2012 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» цей суд роз'яснив, що за змістом ст.159 КАС судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог ст.70 КАС щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Цим вимогам оскаржене судове рішення не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що з 03.07.2012 по 07.07.2012 Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Волинської області Державної податкової служби проведено позапланову невиїзну перевірку ПАТ з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ «Терлич», СГД Киричук В.В. та ТзОВ «Медео-захід» за період з 01.01.2010 по 31.12.2011 про що складено акт перевірки від 13.07.2012 №2659/22-6/00377163.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято спірне ППР, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 2064980грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 467690,95грн.

ПАТ не погодившись із спірним ППР оскаржило його в судовому порядку. Постановою-1, залишеною без змін Ухвалою-1, в задоволенні позову відмовлено (а.с.45-47).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ПАТ залишено без задоволення, а Постанову-1 та Ухвалу-1 - без змін.

19.03.2015 ПАТ звернулося до суду із заявою про перегляд Постанови-1 за нововиявленими обставинами.

09.04.2015 Постановою-2 заяву ПАТ про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено частково. Скасовано Постанову-1 та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано спірне ППР в частині збільшення грошового зобов'язання з ПДВ на 416967,50грн в тому числі: за основним платежем - на 370322грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - на 46645,50грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.80-84).

10.04.2015 ПАТ подало до ОДПІ Заяву про компроміс по ППР, у якій, покликаючись на неузгодженість спірного ППР у зв'язку із наявністю справи про перегляд Постанови-1 за нововиявленими обставинами та прийняття Постанови-2, просило застосувати податковий компроміс до завищеного на суму 2064980грн податкового кредиту з ПДВ (а.с.8).

ОДПІ Рішенням-1 не погодила застосування процедури податкового компромісу ПАТ до спірного ППР, оскільки станом на дату подання Заяви вказане ППР є узгодженим та сплаченим (а.с.60).

Рішення-1 було оскаржене позивачем в судовому порядку.

Постановою, яка залишена без змін Ухвалою, визнано протиправним та скасовано Рішення-1, зобов'язано ОДПІ повторно розглянути Заяву про намір застосувати податковий компроміс по неузгоджених сумах податкових зобов'язань з ПДВ по спірному ППР (а.с.73-79).

Ухвалою-2 Постанову-2 скасовано, заяву ПАТ про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, а провадження по справі закрито (а.с.48-49).

Рішенням ОДПІ повторно не погодила застосування процедури податкового компромісу ПАТ до спірного ППР з тих підстав, що вказане ППР є узгодженим і сплаченим (а.с.6-7).

Відповідно до пунктів 56.1, 56.18 ст.56 ПК (в редакції, чинній на момент постановлення Ухвали-1) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом частин 1, 3 ст.254 КАС (в редакції, чинній на момент постановлення Ухвали-1) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відтак, оскільки Ухвала-1 набрала законної сили з моменту її проголошення (про що вказано в самій Ухвалі-1), то грошове зобов'язання за спірним ППР стало (вважається) узгодженим з 21.03.2013.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», який набрав чинності 17.01.2015, та яким розділ XX «Перехідні положення» ПК доповнено підрозділом 9-2 (далі - Підрозділ), передбачене право застосування сторонами процедури податкового компромісу, яке, зокрема, поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у ППР, щодо яких триває процедура судового оскарження. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній п.2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим (п.7 Підрозділу).

Відповідно до п.1 Підрозділу податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених ст.102 цього Кодексу.

Сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується (п.2 Підрозділу).

Згідно з п.8 Підрозділу податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах.

У відповідності до п.11-2 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» КАС підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до Підрозділу.

Таким чином, процедура податкового компромісу, встановлена Підрозділом, поширюється, зокрема, на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або ПДВ, визначені у ППР, щодо яких триває процедура судового оскарження.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства (ст.1 КАС (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

За п.6 ч.1 ст.3 цього ж Кодексу адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Приписами ч.1 ст.6 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (ст.104 КАС).

Частиною 1 ст.245 КАС передбачено, що постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами, а ч.2 цієї статті визначені підстави для такого перегляду.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку при вирішенні справи внаслідок незнання про існування цієї обставини (ч.1 ст.249 КАС).

За змістом частин 1, 2 ст.253 КАС суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.

Системний аналіз наведених вимог законодавства дає можливість апеляційному суду прийти до таких висновків.

Главою 4 розділу ІV КАС врегульовано правовий інститут перегляду саме судового рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, а не безпосереднє оскарження протиправних, на думку позивача, рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, спір щодо яких, за його позовом у позовному провадженні відповідно до розділу ІІІ КАС, вже вирішений таким судовим рішенням.

Подання позивачем заяви про перегляд судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позову про оскарження ППР про визначення (нарахування) грошового зобов'язання з ПДВ, за нововиявленими обставинами, до дня набрання законної сили судовим рішенням за наслідками такого перегляду про скасування попереднього судового рішення та задоволення позову (повністю або частково), не призводить до неузгодженості (повторної неузгодженості) грошового зобов'язання за цим ППР.

Грошове зобов'язання за таким ППР є узгодженим з дня набрання законної сили судовим рішення у справі, що свідчить про закінчення процедури судового оскарження цього ППР.

Позаяк, як встановлено вище, на момент подання ПАТ Заяви про намір досягнення податкового компромісу, грошове (податкове) зобов'язання за спірним ППР було вже узгодженим з 21.03.2013 та не тривала процедура його судового оскарження, то ОДПІ правомірно прийняла Рішення, через невідповідність Заяви та грошового зобов'язання за спірним ППР, щодо якого її подано, умовам (процедурі) податкового компромісу, які визначені Підрозділом.

Більше того, на підставі частин 1, 3 ст.251 КАС, Ухвалою-2 встановлено безпідставність подання ПАТ заяви про перегляд Постанови-1 за нововиявленими обставинами та протиправність відкриття судом провадження за нововиявленими обставинами за такою заявою.

Покликання позивача та суду першої інстанції на висновки зроблені в Постанові є безпідставні з огляду на таке.

Апеляційним судом при розгляді даної справи дотримано вимоги ч.1 ст.74 КАС, оскільки при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються саме такі обставини. При цьому суд який розглядає іншу справу не зв'язаний висновками щодо тлумачення (застосування) правових норм, які зроблені у відповідному (попередньому) судовому рішенні.

Відповідні доводи позивача є надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне і неправильне трактування наведених вимог податкового законодавства та КАС.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції висновки якої є помилкові та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Згідно з пунктами 2-4 ч.1 ст.202 КАС підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись статями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 31 серпня 2016 року.