Справа № 813/1801/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 р. Справа № 876/6630/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 09.04.2015року звернулась з позовом в суд до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в котрому просить суд: - визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, як платника спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, викладену у листі № 5350/18/13-85-17-01-16/275 від 23.03.2015 року; - зобов'язати Державну податкову інспекцію у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області зареєструвати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, як платника спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності 3 групи, що не є платниками ПДВ з 13.03.2015 року.

Позовні вимоги аргументовані тим, що при зверненні до відповідача з заявою про реєстрацію її, як платника єдиного податку з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця, отримала необґрунтовану відмову, котру відповідач мотивував пропуском 10 - ти денного строку звернення з заявою. Позивач стверджує, що звернення з заявою відбулось в межах встановленого 10 - ти денного строку звернення, що дозволяє вважатись зареєстрованим платником єдиного податку з моменту державної реєстрації особи підприємцем. Також наголошує, що ПК містить вичерпний перелік підстав, що дають податковому органу право на відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку, та серед цих підстав не міститься такої підстави для відмови як пропуск 10-ти денного строку звернення з заявою.

Оскаржуваною постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року - позов задоволено частково.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в частковому задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, тим, що для того, щоб позивач вважалась зареєстрованою платником єдиного податку з моменту її державної реєстрації фізичною особою-підприємцем їй слід було подати заяву на протязі 10 - ти днів з дня такої реєстрації, чого зроблено нею не було. А відтак, рішення про відмову у реєстрації позивача, як платника єдиного податку, відповідач вважає законним, у зв'язку з чим просить суд в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. А оскільки норми ПК містять положення про застосування відповідних строків, проте в той же час не містить положення котрими б було визначено порядок перебігу та закінчення строків, суд беручи до уваги приписи п. 5.3 ст. 5 ПК України та ч. 2 ст. 1 ЦК України застосовує у справі норми ЦК України, котрими визначено загальні правила обчислення строків.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Таким чином, так як 10 - й день подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування з дня державної реєстрації позивача як підприємця припав на 22.03.2015 року, котрим є день неділя, та котра є вихідним днем, то в такому випадку останнім днем строку є перший після нього робочий день, а саме в даній справі таким днем буде понеділок 23.03.2015 року, і як це вбачається з заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування, то така саме і є датованою 23.03.2015 року, тобто суд констатує той факт, що позивач звернувся з заявою про реєстрацію його платником єдиного податку в межах встановленого 10-ти денного терміну з дня державної реєстрації його як фізичної особи підприємця.

Окрім цього, згідно п. 299.9 ст. 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Так суд встановив, що як це стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 13.03.2015 року внесено запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

23.03.2015 року позивач звернулась до відповідача з заявою вх. № 4529 про застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності та просила відповідача зареєструвати її як платника єдиного податку 3 групи з 13.03.2015 року, - з моменту державної реєстрації її як фізичної особи-підприємця. 23.03.2015 року відповідачем прийнято рішення № 5350/18/13-85-17-01-16/275, котрим у застосуванні до позивача спрощеної системи оподаткування з 13.03.2015 року відмовлено з причин пропуску позивачем 10 - ти денного терміну звернення з такою заявою з моменту проведення державної реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця.

При вирішення спору суд виходив з наступного.

У відповідності до п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Відповідно до абз.2 пп. 298.1.2 п. 298.1 ст. 298 ПК України зареєстровані в установленому законом порядку суб'єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації. З аналізу наведеної норми вбачається, що умовою застосування спрощеної системи оподаткування з дня державної реєстрації фізичної особи-підприємцем є подання такою особою протягом 10 днів, суд підкреслює, з дня державної реєстрації особи підприємцем, заяви про застосування спрощеної системи.

Як було встановлено судом, 13.03.2015 року позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, а 23.03.2015 року позивач звернулась з заявою до відповідача про застосування спрощеної системи оподаткування. Відтак, 10-м днем з дня державної реєстрації позивача як фізичної особи-підприємцем, в котрий позивач вправі подати заяву про застосування спрощеної системи оподаткування з дня його державної реєстрації як підприємця буде 22.03.2015 року. Судом встановлено, що 22.03.2015 року є днем неділя. День неділя згідно ст. 67 КЗпП України є загальним вихідним днем.

Відповідно до п. 5.3 ст. 5 ПК України, інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Так, як норми ПК містять положення про застосування відповідних строків, проте в той же час не містить положення котрими б було визначено порядок перебігу та закінчення строків, суд беручи до уваги приписи п. 5.3 ст. 5 ПК України та ч. 2 ст. 1 ЦК України застосовує у справі норми ЦК України, котрими визначено загальні правила обчислення строків.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Таким чином, так як 10 - й день подання заяви про застосування спрощеної системи оподаткування з дня державної реєстрації позивача як підприємця припав на 22.03.2015 року, котрим є день неділя, та котра є вихідним днем, то в такому випадку останнім днем строку є перший після нього робочий день, а саме в даній справі таким днем буде понеділок 23.03.2015 року, і як це вбачається з заяви позивача про застосування спрощеної системи оподаткування, то така саме і є датованою 23.03.2015 року, тобто суд констатує той факт, що позивач звернувся з заявою про реєстрацію його платником єдиного податку в межах встановленого 10-ти денного терміну з дня державної реєстрації його як фізичної особи підприємця.

Окрім цього, згідно п. 299.9 ст. 299 ПК України підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб'єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб'єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов'язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб'єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу. Серед наведених підстав не вбачається, підстави з якої було відмовлено позивачу у реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови відповідача про реєстрацію позивача як платника спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, викладену у листі № 5350/18/13-85-17-01-16/275 від 23.03.2015 року є обґрунтованими та підлягають до задоволення, адже позивачем заяву про застосування спрощеної системи оподаткування подано в межах 10-ти денного строку з дня державної реєстрації її як фізичної особи-підприємства.

Вирішуючи позовну вимогу в частині зобов'язання відповідача зареєструвати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 як платника спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності 3 групи, що не є платниками ПДВ з 13.03.2015 року, то така не підлягає до задоволення з тих підстав, що суди не вправі виходити за межі своїх повноважень та брати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, в даному випадку Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не може втручатись у дискрецію суб'єкта владних повноважень. Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні дотримання права, а не у втручанні у дискреційні повноваження суб'єктів владних повноважень. Проте, задля гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів особи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Державну податкову інспекцію у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування спрощеної системи оподаткування від 23.03.2015 року.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення.

постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі № 813/1801/15 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар