Справа № 813/2919/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 вересня 2016 року №813/2919/16

м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., перевіривши матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до «Жидачівського відділення Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області» про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000045/13-18-13/НОМЕР_1 від 05.04.2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2016 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до «Жидачівського відділення Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області» про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000045/13-18-13/НОМЕР_1 від 05.04.2016 року.

Відповідно до вимог ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що таку подано без додержання вимог, визначених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, порядок звернення до адміністративних судів, порядок здійснення адміністративного судочинства тощо, визначений Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 104 КАС України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України прямо визначений склад осіб, які беруть участь у справі, а саме: сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Як вбачається із вступної частини позовної заяви, у позові в якості відповідача зазначено - «Жидачівське відділення Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області», в той час, як нею оскаржується рішення Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції, тому доцільним є наголосити, що позивач зобов'язаний вказати вірне найменування фіскального органу, тобто, чітко визначити належний склад осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту четвертого частини першої та частини другої статті 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог, згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом частини 2 статті 69, частини 4 статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

У контексті наведених норм вбачається, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, що викладені у позовній заяві, а також не зазначено причин неможливості їх надання разом із позовною заявою.

Неможливо залишити поза увагою і те, що позивачем долучено до позову копії документів, що значиться як додатки до позовної заяви, однак, такі копії виготовлені у нечитабельному вигляді та низької якості, у зв'язку із чим суду неможливо встановити їх зміст, дати, підписи осіб тощо.

Окрім того, в силу положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви також додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (із відповідними змінами і доповненнями).

За приписами частин другої статті 9 Закону №3674-VI, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.2 статті 4 цього Закону, ставки судового збору встановлюються у таких, зокрема, розмірах: за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

У свою чергу, відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі станом на січень 2016 року на рівні 1 378,00 грн.

Тож, за подання адміністративного позову майнового характеру позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Водночас, позивач до позовної заяви, у якості документа про сплату судового збору, долучив копію квитанції від 26.08.2016 року №ПН585 на суму 1 378,00 грн., а не її оригінал.

Проте, необхідно зауважити, що подана позивачем в якості доказу сплати судового збору копія квитанції не є належним доказом сплати судового збору, оскільки такі платіжні документи подаються до суду лише в оригіналі.

Окрім того, під час перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України суддею встановлено, що у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства немає даних щодо вищевказаного платіжного документа, що свідчить про неналежне невиконання позивачем вимог ст.106 КАС України при зверненні до суду з означеним позовом.

Таким чином, копія квитанції від 26.08.2016 року №ПН585, що долучена позивачем як додаток до позовної заяви не містить доказів зарахування сплаченої суми судового збору у розмірі 1 378,00 грн. до Державного бюджету України, а тому не може бути прийнята судом, як належний доказ сплати судового збору за звернення ФОП ОСОБА_1 до суду із даним позовом.

У відповідності до положень ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищенаведене унеможливлює вирішити питання про відкриття провадження у справі, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

При усуненні недоліків позовної заяви позивачу необхідно врахувати вимоги глави 4 «Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів», затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №1149 від 12.12.2007 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19.12.2007 року за №1383/14650.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до «Жидачівського відділення Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області» про скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000045/13-18-13/НОМЕР_1 від 05.04.2016 року.

Позивачу усунути у строк включно до 12 вересня 2016 року недоліки позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення вказаних недоліків у строк до 12 вересня 2016 року включно, позовна заява, яку залишено без руху, підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Сасевич О.М.