Справа № 826/24470/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 серпня 2016 року № 826/24470/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві від 09.07.2016 року №, № та визнання протиправною і скасування податкової вимоги Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м.Києві від 03.09.2015 року №10369-23.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято на підставі незаконно проведеної перевірки і тому підлягають скасуванню.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

19.06.2015 року Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві проведено камеральну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету платником по сплаті єдиного податку з фізичних осіб.

За результатами перевірки складено акт №3146/26-58-17-05-12- від 19.06.2015 року, яким встановлено Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

порушення п.57.1 ст. 57, п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України. Позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання по сплаті єдиного податку з фізичних осіб за 07.11.2012 рік у розмірі 75 054,80 грн та за 08.02.2013 рік - 260 грн.

За результатами проведеної перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 09.07.2015 року:

- № встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб за затримку на 22 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 260 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% - 26 грн.;

- № встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання єдиного податку на підприємницьку діяльність з фізичних осіб за затримку на 281 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 75 054, 80 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% - 15 010, 96 грн.

03.09.2015 року Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС в м. Києві винесено податкову вимогу №10369-23 за узгодженим грошовим зобов'язанням у розмірі 38 726, 01 грн.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомлення-рішеннями та вимогою, оскільки податковим органом неправомірно проведено перевірку згідно з Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Відповідно до положень ст. 75 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Щодо посилань позивача щодо порушення Закону України від 28.12.2014 N 71-VIII при призначенні перевірки, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 N 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Зазначене обмеження не поширюється: з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари; з 1 січня 2015 року на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - Кодекс), з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Тобто такі зміни направлені на гарантування дотримання прав платників податків, звуження підстав для проведення перевірки, усунення можливості зловживання правом на перевірку.

Однак, суд звертає увагу, що вищевказані положення Закону стосуються перевірок підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень, контролюючими органами у 2015 та 2016 роках за період: попередній календарний рік, тобто 2014 рік. В свою чергу, відповідно до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які прийняті на підставі акту №3146/26-58-17-05-12- про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов'язань до бюджету, яким встановлено порушення за 2012 рік та 2013 рік, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин вказаної норми.

Враховуючи вище наведе, суд приходить до висновку, що податковим органом проведено перевірку відповідно до чинного законодавства, а тому підстави для скасування податкових повідомлень-рішень відсутні.

Відповідно до п.59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Нормами п. 59.4 статті 59 ПК України 59.4. встановлено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи, що судом встановлено про правомірність винесених податкових повідомлень-рішень від 09.07.2015 року № та №, а тому і податкова вимога від 03.09.2015 року №10369-23 не підлягає скасуванню.

Щодо часткової сплати податкового боргу позивачем, суд зазначає, що згідно пп. 60.1.1 ст. 60 ПКУ податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда