Справа № 183/732/16(2-а/183/38/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
29 серпня 2016 р. справа №183/732/16 (2-а/183/38/16)
Суддя-доповідач Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Юрко І.В.,
перевіривши на відповідність нормам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року у справі №183/732/16 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , про визнання бездіяльності неправомірною, та зобовязання вчинити певні дії,-
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року у справі №183/732/16 адміністратиний позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.
Суд вважає, що зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.
Відповідно до частини сьомої статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.
З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга підписана ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 . Однак оформленого належним чином документа про повноваження ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 до апеляційної скарги не додано.
В матеріалах справи також відсутній оформлений належним чином документ про повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу.
Також, відповідно до пункту 3 частини другої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції.
Як вбачається з тексту апеляційної скарги, апелянт зазначає як єдиний унікальний номер справи, в якій оскаржується постанова суду від 22 березня 2016 року, №183/732/16/4562/16. Проте вірним єдиним унікальним номером справи є №183/732/16.
Також в апеляційній скарзі апелянт як відповідача зазначає ОСОБА_1 , а як позивача зазначає Військову частину № НОМЕР_1 , що є невірним.
Крім того, відповідно до пункту 1 частини другої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційній скарзі зазначається найменування адміністративного суду апеляційної інстанції, до якого подається скарга.
Частиною першою статті 184 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судом апеляційної інстанції в адміністративних справах є апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий адміністративний суд (місцевий загальний суд як адміністративний суд чи окружний адміністративний суд), що ухвалив рішення.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що апеляційна скарга подається до адміністративного апеляційного суду Дніпропетровської області, в той час як судом апеляційної інстанції в адміністративній справі №183/732/16 є Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, що ухвалив оскаржуване рішення.
Згідно частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 року №3674-VI (далі - Закон України Про судовий збір).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом 16.02.2016 року (а.с.1).
Законом України Про Державний бюджет України на 2016 рік встановлено, що у 2016 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня встановлена у розмірі 1378 гривень.
Підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір визначено, що при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.
Таким чином, розмір судового збору, що підлягав би сплаті за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру складав би 551,20 грн. (1378*0,4 = 551,20 грн.).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом другої групи, та, відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір в редакції, чинній на момент такого звернення, був звільнений від сплати судового збору.
Проте, Закон України Про судовий збір в редакції, чинній на час звернення Військової частини НОМЕР_1 до адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення суду, не передбачає пільги щодо сплати судового збору для цього суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, апелянту при поданні до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 606,32 грн. (551,20*110% = 606,32 грн.).
Апелянтом документ про сплату судового збору до апеляційної скарги не додано та в апеляційній скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. В обгрунтування зазначеного клопотання апелянт надав довідку від 28.07.2016 року №567, відповідно до якої на рахунках частини НОМЕР_1 грошові кошти для сплати судового збору відсутні, виходячи з того, що військова частина є бюджетною неприбутковою організацією.
Суд вважає, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Наведена норма кореспондується зі статтею 8 Закону України Про судовий збір, згідно якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору, відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
З даної норми вбачається, що єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є майновий стан заявника.
Разом з тим, обмежене фінансування або ж несвоєчасне перерахування коштів з державного бюджету бюджетній установі, яка діє як суб`єкт владних повноважень, не є безумовною підставою для відсторчення сплати судового збору.
З огляду на зміст та правову конструкцію частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 8 Закону України Про судовий збір суд вважає, що прийняття рішення про відстрочення сплати судового збору є дискреційною функцією суду.
При заповненні платіжного документа у графі Код платника платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.
Частиною третьою статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.
Керуючись ст.ст. 108, 187, 189 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач, -
Відмовити в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року у справі №183/732/16 залишити без руху.
Апелянту усунути встановлені недоліки апеляційної скарги шляхом подання до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду
- оформленого належним чином документа про повноваження особи, яка подала апеляційну скаргу;
- апеляційної скарги та її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із вірним зазначенням єдиного унікального номеру справи, осіб, які беруть участь у справі, назви адміністративного суду апеляційної інстанції, до якого подається скарга;
- документа про сплату судового збору в розмірі 606,32 гривень.
Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги - сім днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.
Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, що не позбавляє апелянта права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя-доповідач І.В.Юрко