Справа № 820/3181/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 серпня 2016 р. № 820/3181/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

суддів - Мельникова Р.В., Нуруллаєва І.С.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Фоміної В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною та скасування постанови ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 40885335 від 21.11.2013 року по примусовому виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року № 72631/10 «Нечепоренко та інші проти України».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова є незаконною та підлягає скасуванню, виходячи з того, що рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року № 72631/10 «Нечепоренко та інші проти України», де ОСОБА_2 був одним з заявників, виконано лише частково, а тому виконавче провадження не може бути закінчено.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що у спірних правовідносинах державний виконавець діяв в межах, на підставі та у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», оскільки в ході здійснення виконавчих дій грошові кошти перераховані стягувачу Міністерством юстиції України платіжним дорученням № 1062 від 15.07.2014 у розмірі 31802,10 грн. ( еквівалент 2000 євро - справедлива сатисфакція), платіжним дорученням № 5376 від 12.09.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 1572,89 грн., платіжними дорученнями № 1871 від 10.06.2014 на суму 77686,85 грн., № 1617 від 21.03.2016 на суму 66449,89 грн. перерахована заборгованість за рішенням національного суду на загальну суму 144136,74 грн. Окрім того, зазначив, що листом Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.14р. № 43500-0-61-14/12.0.1 повідомлено, що Європейський суд у справі «Великода проти України», в якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з 01.12.08р., визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану. У цій справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці було внесено зміни. З урахуванням такої позиції Європейського суду з прав людини Урядовий уповноважений у справах Європейського суду зазначив, що обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення на користь заявниці закінчився щонайпізніше 01.11.11р., коли змінене законодавство було застосовано до її пенсії. Таким чином, у рішенні у справі «Великода проти України» викладена нова позиція Європейського суду щодо таких скарг, яка підлягає застосуванню як частина національного законодавства, в тому числі і державними виконавцями при виконанні рішень національних судів. Рішення у справі «Нечепоренко та інші проти України» було винесено 24.10.2013, а у справі «Великода проти України» 03.06.14р., тобто більш ніж півроку пізніше і, таким чином, є наступною практикою застосування договору. Оскільки дії державного виконавця при виконанні зазначеного вище рішення суду вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому у задоволенні позову просить відмовити повністю. Також зауважував суду, що перерахунок і підвищення пенсії позивача входить до компетенції Пенсійного фонду України та його територіальних органів, водночас відповідач не наділений повноваженнями на свій власний розсуд або на бажання стягувача, звертати стягнення на кошти боржника за рішенням суду, яке носить зобов'язальний характер.

Ухвалою суду від 18.08.2016, було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Третьою особою у наданих суду письмових поясненнях було зазначено про відсутність підстав для перерахунку та виплати пенсій позивачу, оскільки на виконання постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 по справі № 2а-6788/2010 було проведено перерахунок пенсії позивача відповідно до приписів постанови КМ України №894 від 13.07.2004, постанови КМ України № 1293 від 27.12.2005, постанови КМ України № 308 від 14.04.2010 у загальному розмірі 77686,85 грн. Крім того, на виконання Постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 по справі № 820/5621/15, якою зобов'язано Міністерство юстиції України вчинити дії по виконанню у повному обсязі стосовно ОСОБА_2 постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виконати яку зобов'язав Україну Європейський суд з прав людини своїм остаточним рішенням по справі №72631/10 "Нечепоренко та інші проти України", а саме: щодо нарахування та виплати грошової суми у розмірі 16065 (шістнадцяти тисяч шести десяти п'яти гривень) 99 копійок як недоплаченої ОСОБА_2 пенсії за період з 09.05.2011 року по 31.10.2011 року; щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії на 12% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р; щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії в 3,5 рази відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р; щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року № 308 "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника" за період з 01.11.2011р. по 19.11.2013р., було нараховано доплату до пенсії позивача у розмірі 66449,89 грн. Водночас постанова КМ України №894 від 13.07.2004 та постанова КМ України № 1293 від 27.12.2005 - втратили чинність з 01.01.2012, а постанова КМ України № 308 від 14.04.2010 - з 19.11.2013, а тому державним виконавцем правомірно закінчено виконавче провадження.

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_2, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача - Фоміна В.І., проти позову заперечувала з огляду на доводи наданих суду письмових заперечень, просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дії відповідача незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення суми, визнання бездіяльності незаконною.

Московським районним судом м. Харкова по справі № 2а-6788/2011 11.05.2011 року прийнято постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 32-34), а саме:

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити підвищення ОСОБА_2 пенсії на 12% з 09.05.2011 року відповідно до постанови КМУ від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум;

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2 збільшення йому пенсії у 3,5 рази з 09.05.2011 року відповідно до постанови КМУ від 27.12.2005 року № 1293 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум пенсії;

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 з 09.05.2011 року відповідно до постанови КМУ від 14.04.2010 року "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника". В іншій частині вимог - відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2011, постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 р. по справі №2а-6788/10/2027 в оскаржуваній частині залишено без змін (т.1 а.с. 35-36).

Судом встановлено, що остаточним рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечепоренко та інші проти України» («Case of Necheporenko and others v. Ukraine») 24.10.2013 року прийнято, зокрема заяву ОСОБА_2 №44587/12 від 25.04.2012 року на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року (згідно Додатку 2 (прийнятні заяви) та визнано порушення державою - відповідачем п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а також порушення ст. 13 Конвенції. Даним рішенням суд постановив: (а) протягом трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 (дві тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю, за заявами, наведеними у Додатку 2 (за винятком заяви №54124/11), і пану ОСОБА_4 за заявою №54124/11, ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат, і мають бути сплачені разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись, та конвертовані в національну валюту за курсом на день здійснення платежу; (б) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти ( т.1 а.с.37-46).

На виконання зазначеного рішення Європейського суду з прав людини державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 21.11.2013 року було відкрито виконавче провадження ВП №40885335 ( т.1 а.с.109).

З матеріалів справи вбачається, що в ході виконання зазначеного рішення суду на користь ОСОБА_2 здійснено: платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 1871 від 10.06.2014 перерахування коштів у розмірі 77686,85 грн. як заборгованість за рішенням національного суду - постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року; платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 1062 від 15.07.2014 перерахування коштів - еквівалент 2000 євро у розмірі 31802,10 грн. (справедлива сатисфакція); платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 5376 від 12.09.2014 перерахування коштів у розмірі 1572,89 грн. - пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини ( т.2 а.с. 56-58).

У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що сплатою вказаних сум було виконано рішення «Нечепоренко та інші проти України» («Case of Necheporenko and others v. Ukraine») 24.10.2013 року щодо зобов'язання виконати постанову Московського районного суду від 11.05.2011 року.

Позивач водночас у судовому засіданні не заперечував про отримання вищевказаних коштів на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року, проте зазначав, що розрахунок заборгованості недоплаченої пенсії згідно постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року, виконати яку зобов'язав Європейський суд з прав людини згідно рішення від 24.10.2013 року, за період з 09.05.2011 року по 31.10.2011 року в розмірі 77686,85 грн. був зроблений невірно, із заниженням розміру недоплаченої пенсії, що свідчить про невиконання у повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року в частині зобов'язання виконати постанову Московського районного суду від 11.05.2011 року.

Отже, наявністю вказаних обставин ОСОБА_2 обумовлював звернення до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Пенсійного фонду України. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 по справі № 820/5621/15, адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Пенсійного фонду України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання у повному обсязі стосовно ОСОБА_2 постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виконати яку зобов'язав Україну Європейський суд з прав людини своїм остаточним рішенням по справі №72631/10 "Нечепоренко та інші проти України", щодо не виплати грошової суми у розмірі 16065,99 грн. - протиправною. Зобов'язано Пенсійний фонд України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 згідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виконати яку зобов'язав Україну Європейський з прав людини своїм остаточним рішенням по справі №72631/10 "Нечепоренко та інші проти України" в частині суми у розмірі 16065,99 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року по справі №820/5621/15 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо невиконання у повному обсязі стосовно ОСОБА_2 постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виконати яку зобов'язав Україну Європейський суд з прав людини своїм остаточним рішенням по справі №72631/10 "Нечепоренко та інші проти України", а саме: щодо нарахування та виплати грошової суми у розмірі 16065 (шістнадцяти тисяч шести десяти п'яти гривень) 99 копійок як недоплаченої ОСОБА_2 пенсії за період з 09.05.2011 року по 31.10.2011 року; щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії на 12% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р. щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії в 3,5 рази відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р. щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року № 308 "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника" за період з 01.11.2011р. по 19.11.2013р. Зобов'язано Міністерство юстиції України вчинити дії по виконанню у повному обсязі стосовно ОСОБА_2 постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 року по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виконати яку зобов'язав Україну Європейський суд з прав людини своїм остаточним рішенням по справі №72631/10 "Нечепоренко та інші проти України", а саме: щодо нарахування та виплати грошової суми у розмірі 16065 (шістнадцяти тисяч шести десяти п'яти гривень) 99 копійок як недоплаченої ОСОБА_2 пенсії за період з 09.05.2011 року по 31.10.2011 року; щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії на 12% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р. щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення пенсії в 3,5 рази відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2011р. по 31.12.2011р.; щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року № 308 "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника" за період з 01.11.2011р. по 19.11.2013р. Зобов'язано Міністерство юстиції України у місячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили подати звіт про виконання даного судового рішення. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено ( т.1 а.с. 50-55).

З матеріалів справи вбачається, що в ході виконання зазначеного рішення суду на користь ОСОБА_2 здійснено: платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 1617 від 21.03.2016 перерахування коштів у розмірі 66449,89 грн. як виконання рішення вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини, стягнення заборгованості за рішенням національного суду - постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 ( т.2 а.с.59).

Позивач також у судовому засіданні не заперечував проти отримання вказаних сум, проте зазначив, що 07.06.2016 отримав поштою копію постанови про закінчення виконавчого провадження № 40885335 від 30.05.2016 ( т.2 а.с.61-62), з якою не погодився та вимушений був звернуться за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки вважав, що рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечепоренко та інші проти України» («Case of Necheporenko and others v. Ukraine») 24.10.2013 не виконано у повному обсязі, оскільки: по-перше, відповідачем не враховано, що постанова Московського районного суду м. Харкова містить в собі початкову дату її виконання, а саме: з 09.05.2011 та не містить кінцевої дати виконання, натомість відповідна сплата сум відбулась не у повному обсязі, належний розмір якої за період з 01.11.2011 по 30.11.2015 визначено у висновку судово-економічної експертизи, оскільки розмір пенсії був зменшений, не повернуто розмір пенсії, який був у позивача станом на 31.10.2011, а саме: у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, не підвищено розмір пенсії з 01.01.2012 і по теперішній час на 12%, у 3,5 рази та на коефіцієнт 1,011 та, як наслідок - на розрахована заборгованість з виплати пенсії з 01.01.2012 по теперішній час, не нарахована та несплачена пеня на розмір цієї заборгованості тощо; по-друге, відповідачем безпідставно враховано рішення Європейського суду у справі «Великода проти України», яким визнано заяву неприйнятною як повністю необґрунтованою, оскільки дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці було внесено зміни, так як це рішення винесено пізніше ніж рішення у справі «Нечепоренко та інші проти України», а тому не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" визначено вичерпний імперативний перелік таких підстав, натомість рішення у справі «Нечепоренко та інші проти України» містить правові висновки та узагальнення стосовно правовідносин, які самі по собі не є аналогічними тим, що були предметом розгляду справи «Нечепоренко та інші проти України»; по-третє, відповідачем не було нараховано та сплачено пеню за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду при виплаті суми 66449,89 грн. у процесі виконанні рішення національного суду - постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015, оскільки за аналогічних підстав при первинному виконанні рішення національного суду - постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року за несвоєчасну сплату суми 77686,85 грн. та справедливої сатисфакції, відповідну суму пені було сплачено.

Суд зауважує, що саме ці три аспекти є ключовими у спірних правовідносинах.

Водночас, в основу спірної постанови про закінчення виконавчого провадження відповідачем покладено той факт, що рішення національного суду фактично виконано у повному обсязі, грошові кошти перераховані стягувачу Міністерством юстиції України платіжним дорученням № 1062 від 15.07.2014 у розмірі 31802,10 грн. ( еквівалент 2000 євро - справедлива сатисфакція), платіжним дорученням № 5376 від 12.09.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 1572,89 грн., платіжними дорученнями № 1871 від 10.06.2014 на суму 77686,85 грн., № 1617 від 21.03.2016 на суму 66449,89 грн. перерахована заборгованість за рішенням національного суду на загальну суму 144136,74 грн. Окрім того, вказано, що листом Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 03.10.14р. № 43500-0-61-14/12.0.1 повідомлено, що Європейський суд у справі «Великода проти України», в якій заявниця скаржилась на невиконання рішення, яким управління Пенсійного фонду України було зобов'язано здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з 01.12.08р., визнав заяву неприйнятною як повністю необґрунтовану. У цій справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці було внесено зміни. З урахуванням такої позиції Європейського суду з прав людини Урядовий уповноважений у справах Європейського суду зазначив, що обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення на користь заявниці закінчився щонайпізніше 01.11.11р., коли змінене законодавство було застосовано до її пенсії. Таким чином, у рішенні у справі «Великода проти України» викладена нова позиція Європейського суду щодо таких скарг, яка підлягає застосуванню як частина національного законодавства.

Розглядаючи даний спір по суті суд зазначає наступне.

Перевіряючи обсяг виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечепоренко та інші проти України" ("Case of Necheporenko and others v. Ukraine") 24.10.2013 року відносно позивача в частині виконання рішення національного суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" N 606-XIV (надалі - Закон України №606-XIV), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень - неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з п. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України №606-XIV, підлягають виконанню державною виконавчою службою рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV (далі - Закон України №3477-IV).

Відповідно до вимог ст. 2 та 3 Закону України № 3477-IV, порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України №606-XIV, іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом. Виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України № 3477-IV, протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного орган представництва: надсилає стягувачу повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва. Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Відповідно до вимог ч. 1-4 ст. 8 Закону № 3477-IV, виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення. Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" ч. 5 ст. 7 цього Закону. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України N 606-XIV.

Згідно з вимогами ч. 5 цієї ж статті підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 8 Закону № 3477-IV Державна виконавча служба протягом трьох днів надсилає органу представництва постанову про закінчення виконавчого провадження та підтвердження списання коштів.

Вказані норми кореспондуються з ст. 49 Закону України N 606-XIV. Зокрема, положеннями п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ст. 17 Закону України № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з вимогами ст. 63 Закону № 796-XII Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

При цьому слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не були змінені.

За приписами п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсію ОСОБА_2 призначено 09.08.1998р.

Таким чином, обмеження граничного розміру пенсій, що передбачено ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не застосовується при визначенні розміру пенсії позивача.

Крім того, суд зазначає, що з питання визначення розміру пенсії позивачу Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса було проведено судово-економічну експертизу, за наслідками якої складено висновок від 11.12.2015р. № 10260 в рамках кримінального провадження 0000359 відповідно до ухвали слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 20.11.2013 про невиконання рішення ЄСПЛ (т. 2 а.с. 5-22), який також міститься в матеріалах виконавчого провадження 40885335, в ході примусового виконання якого і винесено спірну постанову про закінчення виконавчого провадження.

У вказаному висновку на запитання слідчого судді Московського районного суду м. Харкова , а саме:

- яким повинен бути розмір пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2011 року і по день складання висновку відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виходячи із розміру державної пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 75% мінімальних пенсії за віком, а сам розмір мінімальної пенсії за віком обчислювати із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на день виплати пенсії, встановлених Законами України «Про державні бюджети України» на відповідні роки?;

- яким повинен бути розмір заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2011 і по день складання висновку відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 по адміністративній справі №2-а-6788/2011, виходячи із розміру державної пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 75% мінімальних пенсії за віком, а сам розмір мінімальної пенсії за віком обчислювати із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на день виплати пенсії, встановлених Законами України " Про державні бюджети України» на відповідні роки з урахуванням вже виплачених сум пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2011 і по день складання висновку?;

експертом надано наступні відповіді:

1) по першому питанню: відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 у адміністративній справі №2-а-6788/2011, виходячи із розміру державної пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком, в період з 01.11.2011 по 30.11.2015 (включно) щомісячний розмір пенсійних виплат обчислено в сумі: з 01.11.2011-23542,39грн.,01.12.2011 -24022,85грн., з 01.01.2012 -24683,48грн., з 01.04.2012-25163,93грн., з 01.07.2012-25344,12грн., з 01.10.2012-25704,45грн., з 01.12.2012-26545,25грн., з 01.01.2013-26845,53грн., з 01.12.2013-28497,10грн., з 01.01.2014 по 31.12.2014 -28497,10грн., з 01.01.2015 - 28497,10грн., з 01.09.2015 - 32250,67грн., відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 у адміністративній справі №2-а-6788/2011, виходячи із розміру державної пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком та з урахуванням діючих законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення інвалідів - ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в період з01.11.2011 по 30.11.2015 (включно) щомісячний розмір пенсійних виплат обчислено у сумі: з 01.11.2011- 23905,99 грн.,3 01.12.2011 -24392,85грн., з 01.01.2012-25062,28грн., з 01.04.2012-25549,13грн., з 01.07.2012-25731,72грн., з 01.10.2012-26096,85грн., з 01.12.2012-26948,85грн., з 01.01.2013-27253,12грн., з 01.12.2013 -28926,70грн., з 01.01.2014 по 23.04.2014 -28926,70грн., з 24.04.2014 -28547,10грн., з 01.01.2015-28547,10грн., з 01.09.2015 -32300,67грн;

2) по другому питанню: відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011 у адміністративній справі №2-а-6788/2011, виходячи із розміру державної пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком, за період з 01.11.2011 по 30.11.2015 (включно) різниця між розрахунками пенсійних виплат, проведеними експертом, і фактично виплаченою пенсією, складає - 1 178 653,68грн. (один мільйон сто сімдесят вісім тисяч шістсот п'ятдесят три гривні 68 коп.); виходячи із розміру державної пенсії у розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи із розміру 75% мінімальної пенсії за віком та з урахуванням діючих законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення інвалідів - ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за період з 01.11.2011 по 30.11.2015 (включно) різниця між розрахунками пенсійних виплат, проведеними експертом, і фактично виплаченою пенсією, складає -1 191 523,51грн. (один мільйон сто дев'яносто одна тисяча п'ятсот двадцять три гривні 51 коп.).

Враховуючи, що позивачем на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року № 72631/10 «Нечепоренко та інші проти України» фактично отримано коштів у розмірі 144136,74 грн., що є виплатою заборгованості за рішенням національного суду, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про фактичне виконання даного рішення спростовуються матеріалами справи.

Суд також погоджується з твердженнями , що позивачу необґрунтовано було здійснено перерахунок та виплату пенсії за постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011р. лише за період до 01.11.2011р., виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2011р. зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити підвищення ОСОБА_2 пенсії на 12% з 09.05.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2 збільшення йому пенсії у 3,5 рази з 09.05.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з виплатою недоотриманих сум пенсії.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2 підвищення розміру пенсії на коефіцієнт 1,011 з 09.05.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника".

Суд зазначає, що підвищення пенсії на 12 % передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказана постанова втратила чинність 01.01.2012р. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210.

Отже, враховуючи, що постанова Кабінету Міністрів України від 13.07.2004 року № 894, якою передбачено збільшення на 12 % пенсій, призначених відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була чинною до 01.01.2012р., підстави для припинення виплати вказаного підвищення з 01.11.2011р. відсутні.

Суд також зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293, на підставі якої позивачу за рішенням суду збільшено пенсію в 3,5 рази втратила чинність 01.01.2012р. (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210).

Таким чином, враховуючи, що постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293 "Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" була чинною до 01.01.2012р., підстави для припинення виплати вказаного підвищення з 01.11.2011р. також відсутні.

Постанова Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року № 308 "Про підвищення розмірів пенсій деяким категоріям громадян у зв'язку із зростанням середньомісячної заробітної плати штатного працівника", відповідно до якої ОСОБА_1 на підставі судового рішення проведено підвищення розміру на коефіцієнт 1,011, втратила чинність 19.11.2013р. (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 року №795)

Отже, враховуючи, що постанова Кабінету Міністрів України від 14.04.2010 року № 308 була чинною до 19.11.2013р., підстави для припинення виплати вказаного підвищення з 01.11.2011р. також відсутні.

Крім того, визначення розмірів соціальних виплат та допомоги Конституція України не відносить до повноважень Кабінету Міністрів України і вони не випливають з його функції щодо реалізації політики у сфері соціального захисту. Кабінет Міністрів України як орган виконавчої влади повинен реалізовувати (виконувати) те, що визначено законодавчою владою в Конституції і законах України, а не змінювати їх. Стосовно саме такого статусу Кабінету Міністрів України у правовому регулюванні суспільних відносин соціального захисту, Конституційний Суд України висловив свою однозначну правову позицію у Рішенні від 08.09.2009 року № 19-рп/2009, де чітко зазначив, що Постановами Кабінету міністрів України не припиняється дія законів чи рішень суду.

Згідно з пунктом 9 Порядку взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23.09.2013 № 1989/5, у разі невиконання рішення національного суду на дату постановлення рішення Європейським судом з прав людини Державна виконавча служба України протягом місяця з дати отримання автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини організовує перевірку стану виконання рішення національного суду, вживає заходів щодо його виконання, при неможливості виконання рішення без зміни порядку та способу його виконання повідомляє Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з подальшим вжиттям заходів, передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього Порядку.

Якщо рішення суду не виконано, його виконання знаходиться на постійному контролі ДВС до повного виконання рішення національного суду. Щомісяця до 7 числа наступного за звітним періодом місяця ДВС подає Секретаріату інформацію про стан виконання такого рішення суду (п. 10 Порядку).

Отже, фактичне виконання рішення Європейського суду з прав людини повинно здійснюватись органами державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" виконання рішення Європейського суду з прав людини полягає у виплаті стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру та у вжитті заходів загального характеру.

Забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень здійснює орган представництва.

Згідно п.п. 3, 4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011р. № 395, органом представництва України в Європейському суді з прав людини, який забезпечує виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України є Міністерство юстиції України.

Відповідно до ст. 10 Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (ст. 11), передбачено дії Державної виконавчої служби щодо вжиття додаткових заходів індивідуального характеру при виконанні рішення Європейського суду з прав людини:

- протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства; б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва (ч. 1);

- контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, що здійснюються під наглядом Комітету міністрів Ради Європи, покладається на Орган представництва (ч. 2);

- орган представництва в рамках здійснення передбаченого ч. 2 цієї статті контролю має право отримувати від органів, які є відповідальними за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід і наслідки виконання таких заходів, а також вносити Прем'єр-міністрові України подання щодо забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру (ч. 3).

Крім того ст. 12 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що органи, відповідальні за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, зобов'язані: а) невідкладно та у визначений Рішенням та/або чинним законодавством строк виконати додаткові заходи індивідуального характеру; б) надавати інформацію на запити Органу представництва про перебіг і наслідки виконання додаткових заходів індивідуального характеру; в) дієво та без зволікань реагувати на подання Органу представництва; г) про виконання додаткових заходів індивідуального характеру повідомити Орган представництва.

Згідно ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" органами державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виходячи з викладеного, на Міністерство юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби покладено обов'язок повідомляти органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні Європейського суду з прав людини додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів, а також контроль за виконанням рішення Європейського суду з прав людини.

Поряд з цим судом не встановлено вчинення органом представництва (Міністерством юстиції України) контролю за виконанням рішення суду, перевірку стану виконання такого рішення суду, відповідного реагування на факт припинення належних виплат ОСОБА_2 з 01.11.2011р., що також свідчить про невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року № 72631/10 «Нечепоренко та інші проти України» у повному обсязі, оскільки, як вже зазначалось вище, рішення національного суду відносно ОСОБА_2 не містить кінцевої дати виконання.

Дані обставини свідчать про те, що ані в процесі виконання рішення ЄСПЛ при первинному виконанні постанови Московського районного суду від 11.05.2011 ( щодо сплати 77686,85 грн.), ані вчинення таких дій з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 ( щодо сплати 66449,89 грн.), таке не було виконано у повному обсязі, отже, в даному випадку, державним виконавцем неправомірно застосовано положення п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Перевіряючи можливість застосування до спірних правовідносин рішення Європейського суду у справі "Великода проти України" суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відтак, визнання Європейським судом заяви Великоди неприйнятною як повністю необґрунтованою, не може бути приводом до невиконання рішення національного суду щодо ОСОБА_2 при виконанні рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечепоренко та інші проти України», де останній був одним із заявників, так як останнє містить в собі індивідуальні висновки щодо правовідносин при виконанні рішення національного суду відносно позивача.

Перевіряючи обставини щодо твердження позивача відносно несплати пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду при виплаті суми 66449,89 грн. у процесі виконанні рішення національного суду - постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1-2 ст.8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", виплата стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

При цьому відшкодуванням, в силу приписів ст.1 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" розуміється:

а) сума справедливої сатисфакції, визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

б) визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь Стягувача.

Отже, у розумінні даного закону, пеня нараховується як за порушення строків сплати справедливої сатисфакції так і за порушення строків сплати зобов'язань за рішенням національного суду.

З матеріалів справи встанволено, що Міністерством юстиції України платіжним дорученням № 1062 від 15.07.2014 сплачено позивачу справедливу сатисфакцію за рішенням ЄСПЛ у справі «Нечепоренко та інші проти України» у розмірі 31802,10 грн.- еквівалент 2000 євро, а також платіжним дорученням № 5376 від 12.09.2014 сплачена пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 1572,89 грн.

При цьому, позивач наполягав, що на суму заборгованості 77686,85 грн. за рішенням Московського районного суду від 11.05.2011 року та суму справедливої сатисфакції було нараховано та сплачено пеню, водночас на суму 66449,89 грн. у процесі несвоєчасного виконання рішення національного суду - постанови Московського районного суду від 11.05.2011 року з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 такі дії вчинено не було.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти таких доводів та звернув увагу суду, що у спірних правовідносинах пеню 1572,89 грн. було нараховано виключно за несвоєчасну сплату сум справедливої сатисфакції, а тому при затримці виплати зобов'язань за рішенням національного суду така пеня не нараховується

Суд зазначає, що вказана обставина суперечить приписам Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та спростовується матеріалами справи.

Так, з наявної в матеріалах справи вимоги державного виконавця № 14-676/16 вбачається наступне (т.1 а.с.199-200).

Кінцева дата виконання рішення ЄСПЛ - 24.01.2014, яке в частині виплати справедливої сатисфакції виконано 24.07.14 на суму 31802,10 грн. ( екв.2000 євро) з затримкою 181 день.

Розрахунок пені визначається за граничної позичкової ставки Європейського центрального банку (0,40%) плюс три відсотки з моменту закінчення трьохмісячного строку і до моменту повного розрахунку.

Отже, розмір пені за несвоєчасну сплату справедливої сатисфакції складає 31802,10:365х3,40%х181= 537,57 грн.

Водночас, дана вимога також містить в собі розрахунок пені за несвоєчасну сплату зобов'язань на рішенням національного суду.

Кінцева дата виконання рішення ЄСПЛ - 24.01.2014, яке в частині виплати заборгованості за рішенням Московського районного суду м. Харкова виконано 16.06.2014 на суму 77686,85 грн. з затримкою 143 дні.

Розрахунок пені визначається за граничної позичкової ставки Європейського центрального банку (0,40%) плюс три відсотки з моменту закінчення трьохмісячного строку і до моменту повного розрахунку.

Отже, розмір пені за несвоєчасну сплату зобов'язань за рішенням Московського районного суду м. Харкова складає 77686,85:365х3,40%х143= 1035,32 грн.

А загалом, сума пені 1572,89 грн. складається з 537,57 грн. за несвоєчасну сплату справедливої сатисфакції та 1035,32 грн. за несвоєчасну сплату зобов'язань за рішенням Московського районного суду м. Харкова.

За таких обставин, відповідачем , в силу приписів ст. 5,11 Закону України «Про виконавче провадження» повинно було бути направлено на адресу Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерство юстиції України вимогу у 10 -денний строк відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення платежів, пов'язаних з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України , затвердженого Постановою КМ України від 07.03.2007 № 408 провести дії, спрямовані на виконання рішення ЄСПЛ та виплатити ОСОБА_2 пеню за його несвоєчасне виконання з розрахунку суми зобов'язань 66449,89 грн. розділеного на 365 днів, помноженого на граничну позичкову ставку Європейського центрального банку ( 0,40%) плюс три відсотки з моменту закінчення трьохмісячного строку і до моменту повного розрахунку, а загалом - 3,40% та помноженого на кількість днів прострочки.

Судом встановлено, що таких дій відповідачем вчинено не було.

Відповідно до ч.1-2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що розглядом справи доведено, що відповідачем не було виконано в повному обязі рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечепоренко та інші проти України" ("Case of Necheporenko and others v. Ukraine") 24.10.2013 року відносно позивача в частині виконання у повному обсязі рішення національного суду та не сплачено у повному обсязі пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань. При цьому, той факт, що вказані вище постанови Кабінету Міністрів України, на підставі яких позивачу повинні бути нараховані та сплачені відповідні пенсійні виплати, під час виконання рішення ЄСПЛ в частині виконання постанови Московського районного суму м. Харкова втратили чинність, не може впливати на належні виплати, оскільки, по-перше, вони втратили чинність пізніше, ніж було припинено відповідні виплати, по-друге рішення національного суду, не містить в собі кінцевої дати виконання, по-третє, до повноважень Кабінету Міністрів України Конституцією України не належить припинення дії законів або рішень суду, що чітко вказано в Рішенні КС України від 08.09.2009 року № 19-рп/2009.

За таких обставин, оскільки відповідачем в рамках ВП 40885335 при винесенні оскаржуваної постанови, не було враховано дані обставини, фактичне виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечепоренко та інші проти України" ("Case of Necheporenko and others v. Ukraine") 24.10.2013 року в частині щодо ОСОБА_2 не відбулося, а відтак у відповідача були відсутні підстави, які в силу приписів п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» зумовлюють закінчення виконавчого провадження.

Отже, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71,160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 40885335 від 21.11.2013 року по примусовому виконанню рішення Європейського суду з прав людини від 24.10.2013 року № 72631/10 «Нечепоренко та інші проти України».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2016.

Головуючий суддя Мар'єнко Л.М.

Судді Мельников Р.В.

Нуруллаєв І.С.