Справа № 475/669/16-а
Суддя: Вадовська А. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/669/16-а
Провадження № 2-а/475/6/16
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

31.08.2016смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Вадовська А.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Доманівської селищної ради в особі голови ОСОБА_5, Відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області про визнання неправомірними дій посадових осіб Доманівської селищної ради та відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати дії посадових осіб Доманівської селищної ради в особі ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельних ділянок у власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 неправомірними і скасувати правоустановчі документи на основі яких надано дозвіл на розробку проекту; визнати дії посадових осіб відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області при наданні проектної документації на земельні ділянки у власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 незаконними і скасувати проектну документацію, як таку, що не відповідає чинному законодавству.

Провадження за поданою позовною заявою не може бути відкрите з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до положень викладених у п.п.6, 7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші).

Відповідно до ч.1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачі посилаються на те, що їм свого часу були виділені земельні ділянки для дачного будівництва, тобто вони є землекористувачами, а дехто з них власниками земельних ділянок, оскільки має державні акти. Незважаючи на це, на їхні земельні ділянки надані дозволи на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельних ділянок у власність іншим особам.

Відповідно до частини другої, третьої статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі і шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З урахуванням викладеного у позові та зазначених вимог законодавства вбачається, що по суті позовні вимоги позивачів зводяться до усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Тобто щодо захисту порушених прав, що виникають із земельних відносин.

Такий спір не є публічно-правовим спором, а є приватноправовим, який відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України відноситься до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Причому позовні вимоги кожного позивача є самостійними, з огляду на індивідуальність кожного спору, предметом якого є конкретна земельна ділянка, право користувача якої порушене не спільними відповідачами, а окремими з урахуванням надання дозволу на відведення земельних ділянок у приватну, а не спільну власність. Тобто вимоги позивачів не можуть бути об'єднані в одному позові.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Подана заява не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки віднесена до кормпетенції справ цивільної юрисдикції, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Виходячи з наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Доманівської селищної ради в особі голови ОСОБА_5, Відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області про визнання неправомірними дій посадових осіб Доманівської селищної ради та відділу Держгеокадастру у Доманівському районі Миколаївської області.

Копію ухвали направити позивачам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Доманівський районний суд шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя : ОСОБА_10