Справа № 804/1066/16
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

31 серпня 2016 рокусправа № 804/1066/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Нагорної Л.М.

суддів: Кругового О.О. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В.,

представника позивача - Кудрявцева А.Л. (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 2360, договір від 01.09.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі № 804/1066/16 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Стандарт" Ірклієнка Юрія Петровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Стандарт" Ірклієнка Юрія Петровича (далі - Відповідач, Уповноважена особа), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не включення її в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «Стандарт» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на осіб ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Стандарт" Ірклієнка Юрія Петровича включити її в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між нею та ПАТ КБ «Стандарт» було укладено договір вкладу про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу № РС-018158/17-00088 від 11.12.2014 р., з огляду на що вона має право на відшкодування їй заборгованості Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Вважає, що Відповідачем була допущена протиправна бездіяльність, оскільки Позивача не було включено до жодного з переліків, визначених ст.. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому вчинення Уповноваженою особою дій по перевірці договорів, укладених банком, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними, в тому числі і у разі звернення до правоохоронних органів, не звільняє його від обов'язку виконання приписів ст.. 27 вказаного Закону. (а.с.6-11)

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що Відповідачем відповідно до наказу № 11 від 09.09.2015 р. було визнано нікчемним переказ (транзакцію) з рахунка ОСОБА_4 на рахунок Позивача згідно вимог ст.. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим у ОСОБА_2 відсутнє право на отримання коштів відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Звернення Відповідача до правоохоронних органів також було здійснено у межах наданих йому чинним законодавством повноважень. При цьому Позивачем не було доведено факт порушення її прав під час дії тимчасової адміністрації ліквідації банку, оскільки уповноважена особа протягом такого періоду має право доповнювати або змінювати перелік вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, а тому її твердження про настання для неї негативних наслідків у вигляді неможливості отримати відшкодування не відповідає дійсності. (а.с.78-80)

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року та прийняти нову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надане уповноваженій особі право визнання правочинів нікчемним не є абсолютним, а кореспондується із обов'язком наведення обґрунтованих підстав такої нікчемності, а тому, за відсутності у розпорядчому документі таких підстав таке рішення суб'єкта владних повноважень не є обґрунтованим. В той же час, Відповідачем як не було наведено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені ч.3 ст. 38 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так і нічого не було зазначено щодо того, в чому саме полягають ознаки нікчемності відносно договору банківського вкладу між ПАТ КБ «Стандарт» та Позивачем. У зв'язку з наведеними обставинами Уповноважена особа була зобов'язана включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Внесення правоохоронними органами до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації за відсутності обвинувального вироку та в силу приписів ст.. 62 Конституції України не може слугувати правовою підставою для не включення Позивача до переліку вкладників ПАТ КБ «Стандарт». Зауважує, що переказ грошових коштів на рахунок Позивача у ПАТ КБ «Стандарт» був здійснений ще до запровадження у ньому тимчасової адміністрації. (а.с.99-104)

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити із підстав, у ній зазначених, посилаючись на необґрунтованість доводів відповідача щодо нікчемності правочину, укладеного між позивачем та обслуговуючим банком.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.12.2014 року між ОСОБА_2 (Клієнт) та ПАТ КБ "Стандарт" (Банк) укладено договір про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу №РС-018158/17-00088.

Відповідно до умов вказаного договору на підставі заяви Клієнта Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті - Гривня, випускає та надає Клієнту спеціальний платіжний засіб - особисту міжнародну платіжну картку Debit Gold Master Card для здійснення операцій по цьому рахунку, здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку згідно з «Умовами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу в ПАТ КБ «Стандарт» (а.с.15).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.02.2015р. №116 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "СТАНДАРТ" до категорії неплатоспроможних".

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.02.2015р. №38 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "СТАНДАРТ", згідно з яким з 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний Банк "СТАНДАРТ" Грицака Ігоря Юліановича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ "СТАНДАРТ" запроваджено строком натри місяці з 20.02.2015 до 19.05.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 208 від 12 листопада 2015 р. змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ КБ "СТАНДАРТ".

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ "СТАНДАРТ" делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу з 16 листопада 2015 р.

18.05.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №101 про продовження строку дії тимчасової адміністрації до 18.06.2015 року.

Лише 20.05.2015 р. , тобто, після того, як було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ "СТАНДАРТ", позивач звернувся в Криворізьке відділення ПАТ "УКРІНБАНК", через яке повинні здійснюватись виплати коштів вкладникам за договором з ПАТ КБ "СТАНДАРТ", де їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю її прізвища у Загальному реєстрі вкладників.

В своїй відповіді за вих. № 05/06-982 від 05.06.2015 р., за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "СТАНДАРТ" Грицака Ігоря Юліановича, зазначено:

"Задля виконання вимог ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "СТАНДАРТ" було прийнято рішення про тимчасове обмеження на час здійснення тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам по певних рахунках. До вказаного переліку рахунків в тому числі увійшов і рахунок НОМЕР_1 який було укладено між банком і Вами.

Повідомляємо Вас про те, що за наслідками проведеної перевірки уповноважена особа фонду звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою, з метою спростування/підтвердження обставин, що витикають сумніву добросовісності Ваших дій".

Незгода Позивача із бездіяльністю Відповідача при розгляді її вимог щодо відшкодування коштів за рахунком та зобов'язання Уповноваженої особи включити її до переліку вкладників а ПАТ КБ "СТАНДАРТ", а було предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем відповідно до наказу № 11 від 09.09.2015 р. було визнано нікчемним переказ (транзакцію) з рахунка ОСОБА_4 на рахунок Позивача згідно вимог ст.. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим у ОСОБА_2 відсутнє право на отримання коштів відшкодування ввід Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Звернення Відповідачем до правоохоронних органів також було здійснено у межах наданих йому чинним законодавством повноважень. При цьому Позивачем не було доведено факт порушення її прав під час дії тимчасової адміністрації ліквідації банку, оскільки уповноважена особа протягом такого періоду має право доповнювати або змінювати перелік вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, а тому її твердження про настання для неї негативних наслідків у вигляді неможливості отримати відшкодування не відповідає дійсності.

Колегія суддів враховуючи фактичні обставини справи та час виникнення спірних правовідносин, приходить до висновку, що воно рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 19.02.2015р. №116 ПАТ КБ "СТАНДАРТ" віднесено до категорії неплатоспроможних та з 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 18 червня 2015 року № 385 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Стандарт» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 19 червня 2015 року № 120 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Стандарт» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Вказане свідчить про те, що спірні правовідносини Позивача з ПАТ КБ «Стандарт» виникли в той час, коли банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2015 року у справі № 826/2043/15 та від 15 червня 2016 року у справі № 826/20410/14.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 198, п.1 ч.1 ст. 157, ст. 203, статтями 205, 206 КАС України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі № 804/1066/16 - скасувати.

Провадження у справі 804/1979/16 закрити.

Роз'яснити позивачу про можливість звернення за захистом своїх прав в порядку господарського судочинства.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України у строки та у порядку, визначеному статтею 212 КАС України.

Повний текст ухвали складено 31 серпня 2016 року.

Головуючий: Л.М. Нагорна

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.В. Юхименко