Справа № 297/2067/16-а
Суддя: Гал Л. Л.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2067/16-а
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

25 серпня 2016 року м. Берегове

Суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Гал Л. Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Берегівської міської ради про визнання нечинним рішення Берегівської міської ради №150 від 04 березня 2016 року,

встановив:

ОСОБА_1, в інтересах яких діє ОСОБА_2, звернулася в суд із адміністративним позовом до Берегівської міської ради про визнання нечинним рішення Берегівської міської ради №150 від 04 березня 2016 року.

Перевіривши позов та додані до нього матеріали приходжу до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Так, згідно пункту 7 постанови №3 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Крім того, в постанові №8 пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», зокрема в п. 3 зазначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Позовні вимоги ОСОБА_1 пов'язані з визнанням нею права власності, володіння та користування земельною ділянкою.

Отже вважаю, що вищевказані позовні вимоги відповідно до ст. 15 ЦПК України повинні розглядати в порядку цивільного судочинства, а тому згідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України слід відмовити у відкритті провадження та розяснити позивачу, що розгляд справи за такими вимогами віднесений до юрисдикції цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 17, п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради про визнання нечинним рішення Берегівської міської ради №150 від 04 березня 2016 року.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3.