Справа № 2-а-1077/10
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ріпкинський районний суд Чернігівської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої - судді Павленко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просить визнати дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку виплат передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобовязати відповідача зробити перерахунок даних виплат з 09.07.2007 року по 01.12.2010 року та виплатити на її користь 26331,80 грн. та 7897,90 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона постійно проживає та працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відповідно до ст. 37 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй повинна виплачуватися щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, в розмірі 30 процентів від мінімальної заробітної плати, а також відповідно до ст. 39 вказаного Закону, вона має право на доплату в розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Вказує, що зверталася до управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської райдержадміністрації Чернігівської області з проханням провести перерахунок виплат передбачених ст.ст. 37, 39 вказаного Закону, але в проведенні перерахунку їй було відмовлено. Відмову в проведенні перерахунку вважає неправомірною.

Ухвалою від 03 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в період з 09.07.2007 року по 31.05.2010 року включно - залишено без розгляду.

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

Відповідач до суду не зявився, надавши письмові заперечення в яких позовні вимоги не визнає та вказує, що відповідно до ст. 63 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, а фінансування виплат в розмірах визначених ст.ст. 37, 39 вказаного Закону, законодавством не передбачені, зазначає що позивачу вказані виплати нараховуються у відповідності до Постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 року, отже підстави для збільшення їх розміру відсутні.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд, на підставі ч. З ст. 122 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено що позивач постійно проживає та працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Статтею 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що громадянам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі ЗО процентів від мінімальної заробітної плати.

Статтею 39 цього ж Закону передбачено, що громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю, провадиться доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Таким чином позивач відповідно до ст. 37 Закону, має право отримувати грошову допомогу в розмірі ЗО процентів від мінімальної заробітної плати та згідно ст. 39 Закону, позивачу повинна проводитися доплата в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено розміри виплат передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, щомісячної грошової допомоги громадянам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю, у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства - 160 тис. крб., а громадянам, які працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 520 тис. карбованців.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, а також враховуючи постанову пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року, в якій зазначено, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, але не суперечити їй.

Тому під час вирішення цього спору, суд вважає за необхідне застосувати саме норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Посилання відповідача на відсутність коштів, призначених для виплат повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд не може взяти до уваги, оскільки предметом даного спору не є питання фінансування таких видатків.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 01.06.2010 року по 01.12.2010 року.

Керуючись ст.ст. 46, 152 Конституції України, ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області щодо виплати грошової допомоги та доплати до заробітної плати ОСОБА_1 в меншому розмірі ніж передбачено ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області провести ОСОБА_1 перерахунок щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі передбаченому ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплати до заробітної плати, як особі яка працює у зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі передбаченому ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити відповідні виплати, за період з 01.06.2010 року по 01.12.2010 року, за виключенням виплачених сум за вказаний період.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному виконанню, в межах суми платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча О.В. Павленко