Справа № 818/339/16
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 р. Справа № 818/339/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2016р. по справі № 818/339/16

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області (далі - ТУ ДСАУ у Сумській області, відповідач), в якому просила: визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСАУ у Сумській області в частині ненарахування та невиплати позивачці заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 р. по 28 березня 2015 р. включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 р.) та за період з 29 березня 2015 р. по 08 вересня 2015 р., відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язати ТУ ДСАУ у Сумській області здійснити позивачці перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 р. по 28 березня 2015 р. включно відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26 жовтня 2014 р.) та за період з 29 березня 2015 р. по 08 вересня 2015 р., відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі, а саме: визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Сумській області в частині ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 р. по 28 березня 2015 р. включно відповідно до ст. 144 "Про судоустрій та статус суддів" та за період з 29 березня 2015 р. по 08 вересня 2015 р., відповідно до ст. 147 "Про судоустрій та статус суддів"; зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати позивачці за період з 26 жовтня 2014 р. по 28 березня 2015 р., відповідно до ст. 147 "Про судоустрій та статус суддів" в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу; зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Сумській області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати позивачці за період з 29 березня 2015 р. по 08 вересня 2015 р. включно відповідно до ст. 144 "Про судоустрій та статус суддів" в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2016 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Бюджетного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що у період з 26 жовтня 2014 р. по 08 вересня 2015 р. позивачка працювала на посаді помічника судді в Шосткінському міськрайонному суді Сумської області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.12-17).

Зазначена посада відноситься до п'ятої категорії посад державного службовця відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про віднесення посад працівників апарату судів загальної юрисдикції до відповідних категорій посад державних службовців» від 24 лютого 2003 р. № 88-р.

Заробітна плата у цей період виплачувалась позивачці, виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн., що підтверджується відповідними довідками про заробітну плату, нараховану позивачці (а.с.62-66).

Головою Шосткинського міськрайонного суду надіслано на ТУ ДСА в Сумській області перелік змін до штатного розпису з 28 березня 2015 р.

ТУ ДСА в Сумській області надано роз'яснення Шосткинському міськрайонному суду відносно того, що посадові оклади працівників апарату суду регулюються постановою КМУ від 09 березня 2006 р. № 268 «Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів державної влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Верховною Радою України прийнято Закон України «Про справедливий суд», яким затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до цієї редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників апарату суду визначаються статтею 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, згідно з пунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України у тримісячний строк до дня набрання чинності, а саме з 28 березня 2015 р. цим Законом має привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим законом.

Станом на 14 травня 2015 р. Кабінетом Міністрів України не внесені відповідні зміни у постанову № 268 від 09 березня 2006 р., у зв'язку з чим застосовуються розміри посадових окладів, передбачені додатками 45-47 до постанови КМУ №268 від 09 березня 2006 р.

У зв'язку з вищевикладеним, відповідачем було повернуто до Шосткинського міськрайонного суду перелік змін до штатного розпису без затвердження.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, у зв'язку з тим, що, на її думку, вона отримує заробітну плату нижчу ніж встановлено статтями 144 та 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 заробітну плату відповідно до статей 144 та 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" за оскаржуваний період.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції чинній до 26 жовтня 2014 р.) було встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

26 жовтня 2014 р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 р. № 1697-VII, яким внесено зміни до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а саме, доповнено абзацом другим наступного змісту: "При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців".

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", (в редакції чинній до 26 жовтня 2014 р.), суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно підпункту 2 пункту 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З 28 березня 2015 р. Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій та статус суддів", статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом, що передбачно статтею 13 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до положень статей 142, 143 Закону України "Про судоустрій та статус суддів (редакції, чинній до 28 березня 2015 року), фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним Кодексом України. Аналогічні засади закріплені в ст. ст. 145, 146 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ( в редакції чинній з 29 березня 2015 року та по теперішній час).

Згідно частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови), згідно якої розмір посадового окладу помічника голови районного суду складає 624 грн.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 482 "Про деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету", у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) та статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) установлено мінімальну заробітну плату у 2014 р. - 1218 грн. та з 1 січня 2015 року - 1218 грн. у місячному розмірі.

Із врахуванням того, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача, колегія суддів вважає, що здійснення нарахування заробітної плати позивачу виходячи з розміру посадового окладу в 1218,00 грн. здійснено відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) та Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Крім того, вказані видатки не передбачені у державному бюджеті на 2015 рік, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" було визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів.

Згідно Положення про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого Наказом ДСА України № 82 від 05 квітня 2011 року, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у т.ч. суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

Колегія суддів зазначає, що відповідач є розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки з 26 жовтня 2014 р. по 09 вересня 2015 р. Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та Законом України від 28 грудня 2014 р. № 80-VІІІ «Про Державний бюджет на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»(у редакції з 28 березня 2015 р.) не передбачено, управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України № 21-172а16 від 12 липня 2016 р. та № 820/4653/15 від 13 липня 2016 р.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки постанова Сумського окружного адміністративного суду України від 26 квітня 2016 р. про визнання бездіяльності ТУ ДСАУ у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку і виплати заробітної плати та зобов'язання здійснити такий перерахунок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про скасування цієї постанови, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2016р. по справі № 818/339/16 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання виконати певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.
Повний текст постанови виготовлений 30.08.2016 р.