Справа № 159/1576/16-а, 2а-159/40/16
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Справа № 876/3957/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Левицької Н.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.04.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить зобов'язати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 90% від заробітної плати відповідно до поданої заяви та довідки прокуратури Волинської області від 02.03.2016 року № 18-137 вих; зобов'язати відповідача провести йому перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» згідно довідки прокуратури Волинської області від 02.03.2016 року № 18-137вих щодо розміру місячного заробітку за посадою, з якої він ішов на пенсію з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю у розмірі пенсії за минулий час, починаючи з 1 грудня 2015 року.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2016 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років. Зобов'язано Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року згідно довідки прокуратури Волинської області від 02.03.2016 року № 18-137 щодо розміру місячного заробітку за посадою, з якої він вийшов на пенсію з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії та виплати різницю у розмірі пенсії за минулий час, починаючи з 1 грудня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, мотивована тим, що відповідач непроавомірно застосував нові положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що є і прямим порушенням приписів суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Окрім того, відсутності нормативного документу, який регулює умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, не може бути знівельоване в зв'язку із тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована.

Суд першої інстанції зазначає, що підставою чергового перерахунку, раніше призначеної, позивачу пенсії є Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», згідно із якою затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, яка набрала чинності з 1 грудня 2015 р., яка дає позивачу право на перерахунок пенсії з 1 грудня 2015 р.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2016 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що пунктом 3 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ, (Закон набрав чинності 01.01.2015 року) частину 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсів працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». На сьогодні такий порядок Кабінетом Міністрів України не прийнято, тому відсутні підстави проведення перерахунку.

Разом з тим, апелянт звертає увагу на те, що заява про проведення перерахунку була подана ОСОБА_1 до управління 17.03.2016 року, тому згідно вимог чинного законодавства, підстав для проведення перерахунку, як просить позивач з 01.12.2015 року немає.

Крім того, зазначає, що з 01.01.2015 року розмір пенсії за віком та вислугою років за нормами Закону України «Про прокуратуру» становить 60% заробітної плати (зміни внесено згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII, від 28.12.2014 р., що набрав чинності з 01.01.2015 року).

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції лише частково відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 09.04.2010 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

17.03.2016 року позивач звернувся до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із письмовою заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але із врахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідці № 18-137, виданої від 02.03.2016 року прокуратурою Волинської області.

Листом від 25.03.2016 р. № 2725-02-21-27 Ковельським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії, з посиланням на те, що з 01.06.2015 р. згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 р. у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх видів пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії чи щомісячне довічне грошове утримання призначалися в тому числі і Закону України «Про прокуратуру» скасовуються, тому відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників за довідкою про заробітну плату з 01.12.2015 року, що видана прокуратурою Волинської області 02.03.2016 року за № 18-137 вих.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

У відповідності до ч.13 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Ураховуючи наведене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення, що встановлено постановою Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі №21-420а13.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Також у Рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Окрім іншого статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», яке є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

Наведене відповідає правовим позиціям, висловленим Верховним Судом України у справі №127/11720/14-а від 06.10.2015 року, а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсії проводиться у такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Встановлено, що ОСОБА_1 17.03.2016 року звернувся до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із письмовою заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до закону, який діяв на час призначення пенсії, але із врахуванням розміру заробітної плати визначеної у довідці № 18-137, виданої від 02.03.2016 року прокуратурою Волинської області.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», згідно довідки прокуратури Волинської області від 02.03.2016 року № 18-137, з розрахунку 90% від суми місячного заробітку з 1 квітня 2016 року.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2016 року у справі №159/1576/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років.

Зобов'язати Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року згідно довідки прокуратури Волинської області від 02.03.2016 року № 18-137вих щодо розміру місячного заробітку за посадою, з якої він вийшов на пенсію з розрахунку 90% від суми місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії та виплати різницю у розмірі пенсії за минулий час, з 1 квітня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

Н.Г. Левицька