Справа № 808/2267/16
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Справа № 808/2267/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Товари народного вжитку"

до: Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

треті особи: 1. Мелітопольське об'єднане УПФУ у Запорізькій області

2. Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 028/тнп від 12.07.2016)

від відповідача - не прибув

від третіх осіб - не прибули

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Товари народного вжитку" до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за участі у якості третіх осіб Мелітопольського об'єднаного УПФУ у Запорізькій області та Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, про

визнання неправомірними дій Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у зведеному виконавчому провадженні № 32822533 щодо розподілу отриманих від боржника грошових сум між стягувачами однієї черги, в результаті якого не забезпечено пропорційне із вимогами, які випливають з трудових відносин, задоволення вимог щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та

зобов'язання Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області усунути допущені у межах зведеного виконавчого провадження № 32822533 порушення шляхом коригування, під час наступного розподілу стягнутих з боржника коштів, сум, належних до сплати Пенсійному фонду України та Державній фіскальній службі України, на суму, раніше недоотриману даними органами в результаті порушення принципу пропорційного розподілу грошових коштів між стягувачами однієї черги.

Ухвалою суду від 25.07.2016 відкрито провадження у адміністративній справі №808/2267/16, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в засіданні 03.08.2016.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позову зазначала, що дії відповідача суперечать приписам чинного законодавства, оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку та вимоги третіх осіб щодо стягнення з позивача заборгованості з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є вимогами однієї черги і мають відшкодовуватись пропорційно.

Відповідач позов не визнав, про що направив на адресу суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні відноситься до вимог працівників, пов'язаних з трудовими правовідносинами. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються у порядку надходження виконавчих документів. Отже, виконавчі документи про стягнення таких виплат, відповідно до ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження", відносяться до третьої черги.

Таким чином, при розподілі коштів, що надійшли на депозитний рахунок з арештованого рахунку боржника, державним виконавцем була дотримані приписи зазначеного закону, а, відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

В судове засідання 03.08.2016 не прибув, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник Мелітопольського об'єднаного УПФУ у Запорізькій області направив на адресу суду пояснення,згідно яких зазначив, що погоджується із доводами позивача стосовно того, що вимоги про стягнення середнього заробітку (які є пов'язаними із трудовими відносинами) та вимоги третіх осіб щодо стягнення з позивача заборгованості з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є вимогами однієї черги, а, отже . повинні відшкодовуватись пропорційно.

Разом з тим, справу просив розглянути за відсутності представника управління.

Представник Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області належним чином повідомлений про дату , місце та час судового розгляду, до суду не прибув. Проти позову не заперечив.

Відповідно до ст.160 КАС України в судовому засіданні 03.08.2016 сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Розглянувши матеріали справи та докази, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що, відповідно, підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону, державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у т.ч. на підставі рішень третейського суду; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справах у випадках, передбачених законом; судові накази; виконавчі написи нотаріусів.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як свідчать матеріали справи, в провадженні Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі за текстом - "Відповідач") знаходиться відкрите в 2013 році зведене виконавче провадження № 32822533, боржником за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Товари народного вжитку" (надалі за текстом - "Позивач"). До складу згаданого виконавчого провадження входять провадження з виконання 642 виконавчих документа на загальну суму 7 926 734, 45 грн., в тому числі, про стягнення: середнього заробітку на користь працівників Позивача (44 документа на суму 1 078 621,00 грн); на користь бюджету та на користь юридичних осіб, що підтверджується листом Відповідача № 8479/7 від 01.07.2016 р.

11.07.2016 з розрахункового рахунку Позивача № 0107 в АТ "Райффайзен банк АВАЛЬ" за платіжною вимогою Відповідача № 398 від 05.07.2016 було списано 11 043,41 грн., причому, як вбачається з банківської виписки (копія додається), Відповідачем у платіжній вимозі було зазначено, що платіж призначено для виконання рішення УПФУ у м. Мелітополі та Мелітопольському районі № 03/ю-292 від 02.08.2012.

Натомість, розпорядженням № 32822533 від 18 липня 2016 року, згадані грошові кошти були розподілені Відповідачем наступним чином:

- 8 250,00 грн. - на користь ОСОБА_2 згідно судового наказу № 320/2125/13-ц від 21.05.2013 р.;

- 825,00 грн. - виконавчий збір;

- 1 968,41 грн. - витрати на проведення виконавчих дій.

Вважаючи зазначений розподіл коштів неправомірним позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку рішенню відповідача суд виходить з приписів ч. 3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, та заслухавши представника позивача, суд не може погодитись із позицією відповідача щодо розподілу коштів, з огляду на наступне.

Як чітко вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження № 38126578 від 29.05.2013, а також рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.04.2013 р. у справі № 320/2125/13-ц, заборгованість Позивача перед ОСОБА_2 у сумі 8 250,00 грн. за виконавчим листом № 320/2125/13-ц від 21.05.2013 р. (який в Розпорядженні про розподіл стягнутих з Позивача грошових коштів Відповідач помилково називає судовим наказом) є середнім заробітком за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнутий з Позивача згідно зі ст.ст.115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, тобто, є вимогою працівника, пов'язаною з трудовими правовідносинами.

Частиною 1 ст.44 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі, якщо сума, стягнута з боржника, недостатня для задоволення всіх вимог за виконавчими документами, вона розподіляється державним виконавцем між стягувачами суворо в порядку черговості, встановленому цією статтею.

Зокрема, вимоги працівників, пов'язані з трудовими правовідносинами, та зобов'язання за єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування задовольняються у третю чергу (після задоволення забезпечених заставою вимог щодо стягнення з вартості заставленого майна та вимог щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника, яких немає у складі зведеного виконавчого провадження щодо Позивача).

Вимоги щодо сплати податків, згідно з наведеною вище статтею Закону, належать до п'ятої черги задоволення, зобов'язання перед іншими юридичними особами - до шостої.

Отже, вимоги щодо стягнення середнього заробітку (які є вимогами, пов'язаними із трудовими відносинами) та вимоги Третіх осіб щодо стягнення з Позивача заборгованості з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є вимогами однієї черги.

Частиною 2 ст.44 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено, що вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнута сума недостатня для задоволення в повному обсязі усіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати задовольняються в порядку надходження виконавчих документів. Стягнута з боржника сума розподіляється між стягувачами згідно з виконавчими документами, за якими відкрито виконавчі провадження на день зарахування стягнутої суми на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Таким чином, враховуючи відсутність у зведеному виконавчому провадженні щодо Позивача вимог першої та другої черг, стягнуті з Позивача грошові кошти, у разі недостатньості їх суми для повного задоволення всіх вимог стягувачів, Відповідач (після погашення авансових внесків на організацію та проведення виконавчих дій, компенсації витрат державної виконавчої служби на організацію та проведення виконавчих дій - ч.1 ст.43 Закону України "Про виконавче провадження") має розподілити пропорційно між працівниками Позивача (вимоги щодо стягнення середнього заробітку на загальну суму 1 078 621 грн.) та Третіми особами (вимоги щодо стягнення єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму 2 905 286,32 грн.).

Враховуючи, що у загальній сумі другої черги вимог стягувачів Позивача (1 078 621 грн. + 2 905 286,32 грн. = 3 983 907,32 грн.) зобов'язання щодо виплати середнього заробітку складають 27 %, а зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - 73 %, відповідно до ч.2 ст.44 Закону України "Про виконавче провадження" отримані від Позивача грошові кошти у сумі 11 043,41 грн., за вирахуванням виконавчого збору та, за наявності, інших витрат, пов'язаних із здійсненням виконавчих дій, Відповідач мав розподілити між кредиторами третьої черги наступним чином:

- 27 % - розподілити між працівниками Позивача за 44 виконавчими документами пропорційно до належної кожному стягувачу сумі (адже вимоги щодо стягнення середнього заробітку не є заборгованістю із заробітної плати, яка погашається в порядку надходження виконавчих документів, тож, в даному випадку діє загальне правило щодо пропорційності);

- 73 % - направити Третім особам на погашення зобов'язань Позивача із сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Натомість, як свідчать матеріали справи, Відповідач направив грошові кошти виключно на погашення середнього заробітку.

За приписами ч. 2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ч.1 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" сплата та розподіл єдиного внеску повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, ненадходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до системи державного соціального страхування через неправомірні дії Відповідача, з одного боку, призводить до порушення прав робітників Позивача на отримання відповідних страхових виплат (послуг) в тому числі і на отримання пенсій, зобов'язання по забезпеченню яких (прав) покладено на Позивача, як роботодавця та страхувальника, з іншого боку, призводять до збільшення дефіциту бюджету системи загальнообов'язкового державного соціального страхування та неможливості виконання даною системою своїх функцій.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як зазначено у частині першій статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167,181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у зведеному виконавчому провадженні № 32822533 щодо розподілу отриманих від боржника грошових сум між стягувачами однієї черги, в результаті якого не забезпечено пропорційне із вимогами, які випливають з трудових відносин, задоволення вимог щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зобов'язати Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області усунути допущені у межах зведеного виконавчого провадження № 32822533 порушення шляхом коригування, під час наступного розподілу стягнутих з боржника коштів, сум, належних до сплати Пенсійному фонду України та Державній фіскальній службі України, на суму, раніше недоотриману даними органами в результаті порушення принципу пропорційного розподілу грошових коштів між стягувачами однієї черги.

Судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Товари народного вжитку" () за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко