Справа № 441/348/16-а 2-а/441/19/16
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 р. Справа № 876/3146/16
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Бадівській О.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2,

та відповідача - Захарко О.М., Івахович Р.Р.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року у справі за його позовом до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2016 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - УПФ) в якому просив визнати протиправними дії відповідача про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язати провести такий з 21.09.2009 виходячи із його середньомісячного заробітку роботи закордоном за 60 календарних місяців роботи за період з 01.08.1977 по 31.07.1982 зарахувавши 200% максимального окладу по займаній посаді (з встановленими надбавками) в радянській та іноземній валюті відповідно до архівної довідки від 02.07.2008 №3/235734 виданої Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації (далі - Архівна довідка).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що УПФ протиправно відмовило йому у проведенні перерахунку пенсії із врахуванням зокрема його заробітку в іноземній валюті, який він отримував згідно Архівної довідки, та з якого було сплачено відповідні страхові внески.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року у справі №441/348/16-а у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою його позовні вимоги задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі покликається на обставини викладені ним у позовній заяві та зазначає, що марки НДР є умовною одиницею та іноземною валютою, а відтак враховуються у розмірі 200 відсотків максимального окладу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у спірних відносинах діяв на підставі, в межах компетенції та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в період з серпня 1977 року по липень 1982 року проходив військову службу в Німецькій Демократичній Республіці, та отримував заробітну плату в радянських рублях та іноземній валюті - марках НДР.

У січні 2009 року та в 2012 році позивач звертався до УПФ із заявами про перерахунок пенсії відповідно до Архівної довідки (а.с.8-9, 12-14).

Відповідач своїми листами фактично відмовив ОСОБА_1 у перерахунку призначеної йому пенсії з урахуванням для розрахунку заробітку коштів отриманих ним у іноземній валюті.

Не погоджуючись із такими діями та відмовами УПФ, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

У ст.43 Закону №1058-IV зазначено, що, для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

При перерахунку пенсії позивач виявив бажання взяти для обчислення пенсії період роботи за кордоном і заробіток, що складається з виплат в російських рублях та марках НДР.

Згідно із ст.66 Закону №1788-XII, до заробітку для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які за відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 72 Закону №1788-XII передбачено, що при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а саме: обчислюється з розрахунку середньомісячного заробітку працівників відповідної професії та кваліфікації в Україні на час призначення пенсії (за даними відповідної профспілки), а за умови сплати повністю необхідної суми страхових внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Згідно раніше діючого законодавства, зокрема, п.124 «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 (далі - Положення) (яке діяло під час роботи позивача за кордоном), було встановлено, що в заробіток для нарахування пенсії включаються усі види заробітної плати, на які відповідно до діючих правил нараховуються страхові внески. У разі, коли страхові внески нараховуються на умовні суми заробітку, в середній заробіток для нарахування пенсії включаються ці умовні суми.

Пунктом 129 цього ж Положення передбачалось, що при визначенні середньомісячного заробітку робітників і службовців (пункти 121-126), які працювали в установах СРСР за кордоном, а також в міжнародних організаціях, і схемою праці яких передбачались мінімальні та максимальні оклади в радянській валюті, пенсії обчислювалися із розрахунку 200% максимального окладу з відповідної посади (з встановленими надбавками) в радянській валюті. При цьому, частина заробітної плати, яка виплачувалася в іноземній валюті, не враховується.

При визначенні середньомісячного заробітку робітників і службовців військових частин, тимчасово розташованих за кордоном, враховується 100% заробітної плати, встановленої із займаної посади (виконуваної роботи) в радянській валюті.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно врахував той факт, що посадовий оклад позивача при виході на пенсію не передбачав мінімального або максимального розміру, а був сталим, що знайшло своє відображення в матеріалах справи.

Водночас, відповідно до п.129 Положення, при визначенні заробітку позивача для обчислення пенсії враховується 100% заробітної плати, встановленої із займаної посади в радянській валюті, а не іноземній як зазначає апелянт.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку до УПФ правомірно відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії в розмірі 200% максимального окладу за займаною посадою в радянській та іноземній валюті, що повністю узгоджується з вимогами законодавства чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Більше того, слід вказати на безпідставність покликання апелянта на інструктивний лист ЦК профспілки Державних установ від 15.06.1961 №Н/8-503 як на підставу для твердження про сплату із отриманої ним в іноземній валюті заробітної плати страхових внесків, оскільки такий не може свідчити про сплату таких внесків.

Так, порядок справляння таких внесків регулювався постановою Президії Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 29.02.1960, протокол №7, «Про затвердження Інструкції про порядок справляння страхових внесків, витрачання та обліку коштів державного соціального страхування».

З п.16 наведеної Інструкції вбачається, що не усі виплати, отримувані працівником у зв'язку з відрядженням, були об'єктом справляння страхових внесків (зокрема добові, тверді надбавки замість добових при переміщеннях, тощо).

Тому, не підтвердженим є факт, що на усю суму одержаних позивачем коштів в іноземній валюті, нараховувались внески на обов'язкове соціальне страхування.

Виплату позивачу заробітної плати в іноземній валюті здійснював його роботодавець в особі Міністерства оборони, а відтак відомості про нарахування страхових внесків на цю частину заробітку мають зберігатися в архівах цієї організації, її правонаступника або відповідних архівних установах (у випадку ліквідації без правонаступництва), однак таких позивачем не надано, у зв'язку із чим апеляційний суд, вважає таке посилання позивача недостатнім для однозначного твердження про нарахування на його заробіток внесків на обов'язкове соціальне страхування.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Городоцького районного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 31 серпня 2016 року.