Справа № 182/4039/16-а
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/4039/16-а
Провадження № 2-а/0182/149/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.08.2016 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.07.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що йому з 11.08.2001 року Нікопольським міським управлінням пенсійного фонду України призначено пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на вказану дату, виходячи із розміру 88% від чинної на той час заробітної плати на посаді прокурора Нікопольського району Дніпропетровської області.

Нікопольське обєднане управління пенсійного фонду України є правонаступником Нікопольського міського управління пенсійного фонду України.

На його звернення від 27 травня 2016 року із заявою про перерахунок пенсії відповідно до нового розміру заробітної плати у звязку із підвищенням розміру заробітної плати на відповідній посаді , отримав лист від 02.06.2016 року. за № Л-95-1, яким відмовлено у перерахунку пенсії на підставі пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та у звязку із скасуванням норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Вважає відмову відповідача у перерахунку призначеної мені пенсії протиправною та необгрунтованою, з таких підстав.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантовано право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене Законами України, в тому числі Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.І ст.50-1 Закону України від № «Про прокуратуру» станом на час призначення йому пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 17 цієї ж статті передбачено, що працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, станом на момент призначення йому пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам, які регулюються частиною 13 та 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини 13 статті 50-1 України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи із розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та відмова в перерахунку пенсії на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», є необгрунтованим, адже не підлягають застосуванню нові положення законодавства до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.

Крім того, норми п.5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІ від 02.03.2015 року стосуються скасування існуючого порядку призначення пенсій працюючим працівникам прокуратури, а не перерахування раніше призначених пенсій.

Положеннями частин 13,20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року, передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Норми статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом «Про внесення змін та визнання такими, о втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ ( набрав чинності 01.01.2015 року).

Пунктом 16 розділу III «Прикінцеві положення» цього Закону зобовязано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

На час спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

За таких обставин, позивач вважає, що на час спірних правовідносин він мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та порядку, які повинні були визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті по даний час, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку.

Згідно ч.І ст.58 Конституції України, закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Верховний Суд України у постанові від 06.10.2015 року у справі № 127/11720/14-а зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст..17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну і інформаційну безпеку, а саме : у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо. Суд зазначив, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їх сімей. ( рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002).

Таким чином, він вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому в перерахунку пенсії у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, яка діяла станом на дату призначення пенсії), у розмірі 88% від місячного заробітку, зазначеного у довідці, виданій прокуратурою Дніпропетровської області від 13.04.2016 року № 18-133 вих.16 без обмеження її максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013.

Відповідач 23.08.2016 року за Вх. № 16212/16 надіслав на адресу суду заперечення на адміністративний позов, згідно яких просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити на підставі наступного.

Відповідно до п. 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначені відповідно до закону України "Про державну службу", «Про Прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України та ін.»

Положення п. 5 розділу 3 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно рішення Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року. В іншій частині вказаний пункт 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення залишився без змін та не визнався таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним).

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

ОСОБА_1 працював у прокуратурі Дніпропетровської області на посаді прокурора Нікопольського району (а.с. 7,10-15).

З 11.08.2001 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Нікопольському обєднаному управлінні пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на вказану дату, виходячи із розміру 88% від чинної на той час заробітної плати на посаді прокурора Нікопольського району Дніпропетровської області.

На звернення позивача від 27 травня 2016 року із заявою про перерахунок пенсії відповідно до нового розміру заробітної плати у звязку із підвищенням розміру заробітної плати на відповідній посаді, отримав лист від 02.06.2016 року за № Л-95-1, яким відмовлено у перерахунку пенсії на підставі пункту 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 та у звязку із скасуванням норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ. (а.с. 9-10).

Суд не погоджується із зазначеним рішенням Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» передбачає перерахунок пенсій для прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що уснували на день його звільнення з роботи.

Законом № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Тобто, дійсно з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VI.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України № 3668-VI змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Таким чином, положення законодавства України, в редакції, що діяло на час виникнення права на пенсію, так і на час виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, гарантувало право на одержання пенсії, виходячи з розміру одержуваних доходів на час звільнення.

Також відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Оскільки позивачу пенсія була призначена до набрання законної сили Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668- VI, то зазначені обмеження на нього не поширюються.

Крім того, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював позицію, згідно з якою Конституція України виділяє певні категорії громадян України, котрі потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2002у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури,

зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13), які відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для всіх судів України.

Крім того, Верховний суд у постанові від 06.10.2015 року у справі 127/11720/14-а зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, відмова позивачу в перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-V1I «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», є необгрунтованими, адже не підлягають застосуванню нові положення законодавства до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Більш того, таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

В той же час, суд вважає, що «Прикінцеві положення» Закону № 213-VШ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» носять загальний характер, прийняті під умовами неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах і фактично не скасовують норми ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру».

«Прикінцеві положення» Закону № 213-VШ стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії для прокурорсько-слідчих працівників є ч.ч. 12,17,18 ст. 50-1 Закону України «Про Прокуратуру» .

Отже, виходивши з наведеного, суд дійшов висновку, що дії Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії є неправомірними, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 69-71,158-163,183-2 КАС України, суддя,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку розміру пенсії за вислугою років згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

Зобов'язати Нікопольське обєднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію у відповідності до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 88% від місячного заробітку, зазначеного у довідці, виданій прокуратурою Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року за № 18-133, вих.№ 16 та здійснити відповідні виплати пенсії з 01 червня 2016 року, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп. з рахунку бюджетних асигнувань Нікопольського обєднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Постанова може були оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2