Справа № 816/808/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/808/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю імені А.Л. Фисуна - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Лип'янка - Агроальянс" до Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, що не заявлять самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ім. А.Л.Фисуна, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лип'янка - Агроальянс" (надалі також - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю ім. А.Л. Фисуна, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_5 № 28415844 від 24 лютого 2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого проведено державну реєстрацію договору про внесення змін до договору оренди землі від 16 вересня 2005 року, укладеного 15 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю ім. А.Л. Фисуна.

В обґрунтування позивач зазначає, що 19 лютого 2016 року між ТОВ "Лип'янка - Агроальянс" та ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно з яким останній передав земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5,2779 га, у строкове платне користування, яка знаходиться на території Лип'янської сільської ради Карлівського району Полтавської області. 10 травня 2016 року рішенням №29544045 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6, Карлівської служби реєстрації, ТОВ "Лип'янка - Агроальянс" відмовлено у реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з реєстровим номером НОМЕР_2, що розташована Полтавська область, Карлівський район, Лип'янська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5,2779 га, оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Так, позивач не погоджується з прийняттям державним реєстратором Полтавського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_7 рішення про державну реєстрацію 24 лютого 2016 року іншого речового права, право оренди земельної ділянки за ТОВ імені А.Л.Фисуна, оскільки договір оренди землі, на підставі якого зареєстроване інше право, право оренди земельної ділянки був укладений 16 вересня 2005 року між ТОВ імені А.Л.Фисун та ОСОБА_8 і всі зобов'язання припинилися внаслідок закінчення дії договору 16 вересня 2015 року., проте 15 вересня 2015 року між ТОВ імені А.Л. Фисуна на ОСОБА_4, спадкоємцем ОСОБА_8 укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 16 вересня 2005 року. Оскільки, договір оренди землі був зареєстрований 24 лютого 2016 року, тобто після закінчення строку Договору оренди землі від 16 вересня 2005 року, тому не може встановлювати чи змінювати обсяг прав та обов'язків сторін визначених Договором про оренду землі від 16 вересня 2005 року, та вносити зміни в речове право, яке припинено 16 вересня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Ухвалою суду від 10 серпня 2016 року замінено відповідача по справі Головне управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України на належного Полтавську районну державну адміністрацію Полтавської області /а.с.93-94/

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.99/, проте явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, заперечення проти позову до суду не надходили.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю імені А.Л. Фисуна в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином /а.с.101/, не забезпечив явку уповноваженого представника для участі у справі, письмових заперечень до суду проти позову не надходило.

За приписами частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому суд, вважає за можливе розглянути справу за даної явки та за наявними в справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю імені А.Л. Фисуна, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лип'янка-Агроальянс" (ідентифікаційний код 40167848) зареєстроване як юридична особа в установленому законом порядку /а.с.39/.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 5,2776 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Полтавська область, Карлівський район, Лип'яньська сільська рада, що підтверджується копією Інформаційної довідки /а.с.28/.

15 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до директора ТОВ "Лип'янка - Агроальянс", де надав згоду на передачу ТОВ "Лип'янка - Агроальянс" своєї земельної ділянки площею 5,2776 га, яка знаходиться на території Лип'янської сільської ради, Карлівського району, Полтавської області на тих умовах, які пропонуються. До заяви додав копію паспорта, оригінал та копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оригінал договору оренди з ТОВ ім. А.Л. Фисуна, укладеного з ОСОБА_4 /а.с.19/.

Так, 19 лютого 2016 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ "Лип'янка - Агроальянс" (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,2776 гектарів, у тому числі рілля 5,2776 гектарів, за кадастровим номером НОМЕР_1, яка знаходиться на території Лип'янської сільської ради Карлівського району Полтавської області (п.1.1, 2.1-2.2) /а.с.24-26/

Відповідно до підпункту 14.1 пункту 14 вищевказаного договору, договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Право оренди земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, виникає у Орендаря з моменту державної реєстрації права оренди (в порядку передбаченому законодавством).

Представник ТОВ "Лип'янка - Агроальянс" Верухіна Наталія Петрівна звернулася до Карлівської служби реєстрації із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з реєстраційним номером НОМЕР_2, що розташована: Полтавська область, Карлівський район, Лип'янська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1.

Відповідно до рішення №29544045 від 10 травня 2016 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_6, Карлівської служби реєстрації відмовила у державній реєстрації права оренди вищевказаної земельної, оскільки встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно /а.с.27/.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину, реєстр. №732 від 17 червня 2015 року є власником земельної ділянки площею 5,2776 га за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в Полтавській області, Карлівського району, Лип'янської сільської ради /а.с.28/.

Також, в зазначеній Інформаційній довідці вказано, про інше речове право, право оренди земельної ділянки в строкове платне користування земельною ділянкою приватної власності, сільськогосподарського призначення, строком до 15 вересня 2025 року, при цьому орендарем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю імені А.Л.Фисун /а.с.29/.

В матеріалах справи наявний договір оренди землі, який укладений з ОСОБА_8, відповідно до якого остання передала ТОВ імені А.Л. Фисуна земельну ділянку загальною площею 5,28 га, факт передачі земельної ділянки засвідчений в акті прийому - передачі земельної ділянки від 04 квітня 2007 року /а.с.30-32/. 16 квітня 2008 року між сторонами договору підписано додаток до договору /а.с.33/.

Оскільки, ОСОБА_4 успадкував земельну ділянку після ОСОБА_8, що підтверджується Інформаційною довідкою /а.с.28-29/, між ОСОБА_4 та ТОВ імені А.Л. Фисуна 15 вересня 2015 року укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 16 вересня 2005 року. Відповідно до внесених змін ОСОБА_4 передав успадковану земельну ділянку, площею 5,2776 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в Полтавській області, Карлівського району, Лип'янської сільської ради в оренду ТОВ імені А.Л. Фисуна, між сторонами підписано акт прийому - передачі земельної ділянки /а.с.34-36/.

24 лютого 2016 року державним реєстратором Полтавського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень НОМЕР_3 від 24 лютого 2016 року, яким зареєстровано інше речове право, право оренди земельної ділянки загальною площею 5,227 га за кадастровим номером НОМЕР_1, де суб'єктом іншого права користування є орендар ТОВ імені А.Л. Фисун /а.с.29/.

Позивач не погоджуючись з вищевказаним рішенням звернувся до суду з даним позовом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-ІV (далі - Закон України №1952-ІV).

Статтею 2 Закону № 1952-ІV встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону № 1952-ІV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 4 Закону № 1952-ІV обов'язковій державній реєстрації підлягає таке речове право на нерухоме майно, як право оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону № 1952-ІV рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає державний реєстратор.

Частиною першою статті 26 Закону № 1952-ІV передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації;13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Статтею 125 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В силу положень статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 вересня 2015 між ОСОБА_4 (орендодавець) та ТОВ імені А.Л.Фисуна (орендар) укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 16 вересня 2005 року. Відповідно до умов якого, Орендодавець передав у строкове платне користування земельну ділянку приватної власності, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах Лип'янської сільскої ради, Карлівського району Полтавської області загальною площею 5,2776 га, кадастровий номер НОМЕР_1 у власність Орендаря /а.с.34-35/.

Як вбачається з матеріалів справи державним реєстратором Полтавського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_5 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень НОМЕР_3 від 24 лютого 2016 року на підставі якого внесено запис про реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки за ТОВ імені А.Л. Фисуна. Таким чином, підставами виникнення іншого речового права у ТОВ імені А.Л.Фисуна, а саме права оренди земельної ділянки, став договір оренди землі від 16 вересня 2005 року, додаток до договору оренди землі від 16 квітня 2008 року, договір про внесення змін до договору оренди землі від 15 вересня 2015 року /а.с.29/.

Частиною 1 ст. 6 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 3 ст. 31 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

За змістом ч. 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Доказів припинення дії зазначених договорів шляхом їх припинення в установленому законом порядку суду не надано.

З огляду на вищевикладене, договір оренди землі від 16 вересня 2005 року укладений між ОСОБА_8 та ТОВ імені А.Л.Фисуна, та договір про внесення змін до договору оренди землі, укладений 15 вересня 2015 року, між ОСОБА_4 (спадкоємцем після ОСОБА_8) та ТОВ імені А.Л.Фисуна є дійсними.

Також, в матеріалах справи наявне Рішення №29544045 від 10 травня 2016 року державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 Карлівської служби реєстрації про відмову ТОВ "Лип'янка - Агроальянс" у державній реєстрації іншого речового права, право оренди земельної ділянки на земельну ділянку з реєстраційним номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: Полтавська область, Карлівський район, Лип'янська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1 /а.с.27/.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № № 1952-ІV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано доказів, щодо оскарження рішення №29544045 від 10 травня 2016 року державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 Карлівської служби реєстрації в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, суд зазначає про відсутність порушених прав позивача, виходячи з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання позивача на порушення його прав є безпідставними, оскільки оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог законодавства та зазначене рішення не стосуються його безпосередньо, а породжує права та обов'язки для ТОВ ім. А.Л. Фисуна та ОСОБА_4.

Крім того, суд звертає увагу, що оскільки рішень суду про визнання недійсними, неукладеними або про розірвання договору оренди землі від 16 вересня 2005 року, договору про внесення змін до договору оренди землі від 15 вересня 2015 року не має, то у ОСОБА_4 не виникло право на укладення під час дії вище вказаних договорів нового договору оренди землі із позивачем та, оскільки, такий договір між ОСОБА_4 та позивачем не зареєстрований, відповідно у позивача не виникло суб'єктивних прав, які випливають із такого договору.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом не обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

Згідно з частиною другою статті 171 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім визначеного цим актом певного кола осіб), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскарженим рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, суд приходить до висновку, що спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, ґрунтується на вимогах Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", інших актах чинного законодавства, прийняте з урахуванням усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення. В той же час, позивач не надав доказів виникнення у нього права оренди та відповідно доказів на порушення такого права.

Спосіб захисту порушеного права з яким звернувся позивач не є належним та не відновить його порушених прав в межах заявлених підстав та предмету позову.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Лип'янка-Агроальянс" про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_5 НОМЕР_3 від 24 лютого 2016 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальність "Лип'янка - Агроальянс" до Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, що не заявлять самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ім. А.Л.Фисуна, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський