Справа № 629/2314/16-а
Суддя: Лобановська С. М.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лобановської С..М.,

з участю секретаря Шевченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо призупинення виплати раніше призначеної пенсії за віком протиправними та зобов'язати відповідача відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на даний час працює суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області. З 04 вересня 2008 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області (з 01.04.2016 Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) та отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, але з 01 квітня 2015 року відповідач припинив виплату пенсії, мотивуючи це виконанням статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року.

Однак, відповідно до Перехідних положень до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, в тому числі до Закону України «Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів». До 01 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято відповідний закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах. Таким чином, з 01 червня 2015 року відпали підстави для припинення виплати пенсії за віком.

При зверненні до відповідача з заявою від 12 травня 2016 року про поновлення виплати пенсії листом від 23 травня 2016 року № 17/м-6 позивачеві було відмовлено в поновленні виплати пенсії на тій підставі, що вона працює.

Зазначену відмову в поновленні виплати пенсії позивач вважає протиправною, просить суд визнати неправомірними дії Лозівського обєднаного УПФУ Харківської області щодо зупинення виплати пенсії з 1 червня 2015 року та зобов'язати відновити з 1 червня 2015 року виплату пенсії за віком.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач надав до суду заперечення проти адміністративного позову, посилаючись на те, що позивач з 04 вересня 2008 року дійсно перебуває на обліку УПФУ Лозівського району Харківської області (з 01.04.2016 року Лозівське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) та їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка виплачувалася до 01 квітня 2016 року.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 1058-ІV від 02.03.2015 року. Позивач на момент звернення в ПФУ продовжувала працювати на посаді судді, а тому у відповідача не було підстав для поновлення виплати пенсії за віком. Свої дії відповідач вважає правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити.

Крім того відповідач зазначає що, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що передбачено ст. 99 КАС України, тому вимоги щодо зобовязання вчинити певні дії з 01 червня 2015 року є безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала надані заперечення та просила відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дійсно перебуває на обліку в Лозівському обєднаному управлінні ПФУ в Харківської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 04 вересня 2008 року, що сторонами визнається.

Позивач продовжує працювати на посаді судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

З 01 квітня 2015 року відповідач припинив виплату пенсії позивачу, мотивуючи це виконанням статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від № 1058-ІV 02.03.2015 року.

При зверненні до відповідача з заявою від 12 травня 2016 року про поновлення виплати пенсії листом від 23 травня 2016 року № 17/м-16 позивачу було відмовлено в поновленні виплати пенсії на тій підставі, що вона працює.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

02 березня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року, який набрав чинності з 01 квітня 2015року.

Вказаним Законом (пп. 2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", відповідно до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про статус народного депутата України", «;Про державну службу», «Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (утримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про такий порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію, працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України","Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про прокуратуру» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, прокурора, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пенсія призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу" та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону. Із 01.06.2015 перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року 3213 - VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, слід зобов'язати відповідача поновити з 1 червня 2015 року виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років.

Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, на своє звернення до Лозівського обєднаного управління ПФУ Харківської області ОСОБА_1 отримала лист від 23 травня 2016 року з повідомленням про те, що пенсію за віком припинено з 01 квітня 2015 року, і про те, що пенсії призначені згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачуються в період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії в порядку та на умовах передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів» (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ) .

У суду не викликає сумнівів, що саме з отриманням вказаного листа позивач дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

До суду позивач звернулася 13 червня 2016 року таким чином, строк, встановлений ст. 99 КАС України, позивачем не пропущений.

Відповідно до ст.. 94 КАС України, з державного бюджету України на користь позивача суд стягує судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 94, 158-163, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лозівського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Харківської області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 1 червня 2015 року.

Зобов'язати Лозівське обєднане управління Пенсійного Фонду України Харківської області відновити ОСОБА_1 нарахування та виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Лозівського обєднаного управління ПФУ Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551 грн.20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.М.Лобановська

31 серпня 2016 року