Справа № 621/1352/16-а
Суддя: Купін В. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА Іменем України
м. Балаклія 31 серпня 2016 року Справа № 621/1352/16-а 2-а/610/104/2016

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Купіна В.В.,

за участю: секретаря судового засідання Денисової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

установив:

Позивач 06.07.2016 р. звернулась до Зміївського районного суду Харківської області з вказаним адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області, в якому просила визнати дії УПФУ в Зміївському районі Харківської області щодо відмови позивачу у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року протиправною. Зобов`язати відповідача відновити позивачу виплату раніше призначеної пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

Справа була передана на розгяд до Балаклійського районного суду Харківської області відповідно до ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 11.07.2016 року в порядку п.6 ч.1 ст. 22 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що на даний час вона працює суддею Зміївського районного суду Харківської області. З 26 серпня 2010 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області та отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але з 01.04.2015 року відповідач припинив виплату пенсії, з посиланням на норми п.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ та ст. ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вказаними нормами статей було передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2015 р. у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачуються.

Однак, відповідно до Перехідних положень до Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України, в тому числі до Закону України « Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів». До 01.06.2015 року Верховною Радою України не було прийнято відповідний закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах. Таким чином з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати пенсії за віком. При зверненні 20.05.2016 року до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, їй було відмовлено в поновленні виплати пенсії.

Зазначену відмову в поновленні виплати пенсії позивач вважає протиправною, просить суд визнати неправомірними дії УПФУ в Балаклійському районі Харківської області щодо зупинення виплати пенсії з 1 червня 2015 року та зобов'язати відновити з 1 червня 2015 року виплату пенсії за віком.

Ухвалою від 01.08.2016 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за вказаним адміністративним позовом.

У поданих 17.08.2016 р. до суду письмових запереченнях УПФУ у Зміївському ському районі Харківської області заперечувало проти задоволення позову мотивуючи свою позицію тим, що позивач з 26.08.2010 р. перебуває на обліку УПФУ в Зміївському районі Харківської та їй було призначеної пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV . З 01.04.2015 р. набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213- VIII. Позивач на момент звернення в ПФУ продовжувала працювати на посаді судді, а тому у відповідача не було підстав для поновлення виплати пенсії за віком. Враховуючи те, що ОСОБА_1 працює на посаді та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу» та «Про судоустрій та статус суддів», виплату пенсії ОСОБА_1 у період з 01.04.2015 р. по 31.12.2016 р. призупинено та відсутні законні підстави щодо її поновлення. Дії відповідача вважає правомірними. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 18.08.2016 р. призначено вказану адміністративну справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 22.08.2016 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині відновлення ОСОБА_1 виплати раніше призанченої пенсії за віком з 01.06.2015 р. по 05.01.2016 р. залишено без розгляду.

Позивач у судовому засіданні 31.08.2016р. присутня не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 31.08.2016р. також не з`явився, про час, дату та місце судового засідання відповідач був повідомлений у передбачений процесуальним законом спосіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Зміївському районі Харківської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з 26.08.2010 року.

Позивач при цьому працює на посаді судді Зміївського районного суду Харківської області.

УПФУ в Зміївському районі з 1 квітня 2015 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII призупинило виплату пенсії позивачу.

Із листа УПФУ в Зміївському районі Харківської області від 25.05.2016 року вбачається, що позивач зверталася до відповідача з заявою від 20 травня 2016 року про поновлення виплати призначеної їй пенсії за віком, але рішенням відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії від 25.05.2016 р. у поновленні виплати пенсії за віком позивачу було відмовлено.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01.04.2015року.

Указаним Законом (пп.2 п.12 розділу 1) внесені зміни в ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з якими:

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно з п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р., порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (утримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 1 квітня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р., у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України", «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Указаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Закону України « Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/ щомісячне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Відтак з 01.06.2015р. особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія повинна була призначатися відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, починаючи з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не давала права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та Законом України « Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відпали передбачені ч. 1ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону.

Саме тому 1 червня 2015 року перешкоди для виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відпали, оскільки вона із зазначеної дати не була особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягала відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 24.05.2016р. у справі № 333/6710/15.

При цьому Верховний Суд України послався на п.5 розділу III «Прикінцеві положення» Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015р. з огляду на те, що цей закон не скасовано і його положення не визнано неконституційними, а відтак особам, які працюють на посаді судді і мають право на виплату пенсію за віком, з 01.06.2015р. повинна бути відновлена виплати пенсії за віком, призначена відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

З огляду на це, нездійснення Пенсійним Фондом України в Зміївському районі Харківської області відновлення ОСОБА_1 виплати раніше призначеної пенсії за віком є протиправним.

Так само протиправними є дії управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком на її заяву про це від 20.05.2016р. №952/246.

Відтак адміністративний позов у частині визнання дій управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком підлягає задоволенню.

З огляду на те, що позивачка пропустила шестимісячний строк звернення до адміністративного суду адміністративний позов в частині позовних вимог про зобовязання УПФУ в Зміївському районі Харківської області відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком в період з 01.06.2015 р. по 05.01.2016 р. ухвалою суду від 22.08.2016 р. залишено без розгляду.

Однак у межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, тобто починаючи з 06.01.2016р. адміністративний позов в частині позовних вимог про зобовязання УПФУ в Зміївському районі Харківської області відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком слід задовольнити.

Разом із тим, 08 червня 2016 року Конституційний суд України рішенням у справі

№ 1-8/2016 визнав таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, тобто з 08.06.2016р.

Керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання свого рішення: не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Крім того цим же рішенням Конституційний Суд України також визнав неконтитуціними положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини пятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Відтак з 08.06.2016р. особам, які працюють на посаді судді, було відновлено їх право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції як зазначено в п.4 рішення Конституціного суду України).

З огляду на цей факт, з 08.06.2016р. ці особи втратили право на виплату пенсії за віком, призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII (набрав чинності 01.01.2016р.) внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а саме у частині першій цієї статті абзаци другий і третій викладено в такій редакції:

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року:

особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відтак на теперішній час, після прийняття Конституційним Судом України рішення від

08 червня 2016 року у справі № 1-8/2016, знову діє законодавче правило про те, що особам, які працюють на посаді судді, пенсія за віком, призначена відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, не виплачується.

Таким чином, адміністративний позов в частині позовних вимог про зобовязання УПФУ в Зміївському районі Харківської області відновити виплату раніше призначеної пенсії за віком слід задовольнити з 06 січня 2016 року по 08 червня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити з підстав наведених вище.

Крім того у відповідності до ч.2 ст.11 КАС, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Тому, з огляду на те, що позивачка у своєму позові не просила визнати рішення відповідача від 25.05.2016 протиправним і скасувати, однак оскільки для повного захисту прав, свобод та інтересів позивачки, про захист яких вона просить, вказане рішення слід визнати протиправним і скасувати, суд вважає за необхідне це зробити, керуючись реченням 2 частини 2 статті 11 КАС.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС.

Керуючись стст. 2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком протиправними.

Рішення управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області від 25.05.2016 року про відмову ОСОБА_1 у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком визнати протиправним і скасувати.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Зміївському районі Харківської області виплатити ОСОБА_1 раніше призначену пенсію за віком з 06 січня 2016 року по 08 червня 2016 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Купін