Справа № 826/20841/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 серпня 2016 року № 826/20841/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.03.2016):

- визнати незаконним наказ Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №81 «Про визнання недійсним бланків» в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорту серії НОМЕР_1 громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Державну міграційну службу України належним чином проінформувати про визнання наказу Державної міграційної служби України «Про визнання недійсним бланку» від 11.06.2015 №81 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорту серії НОМЕР_1 громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недійсним Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України та Національний банк України;

- визнати незаконним наказ Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №89 в частині визнання недійсним (анулювання) паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, який належить громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати Державну міграційну службу України належним чином проінформувати про визнання наказу Державної міграційної служби України «Про визнання недійсним бланку» від 11.06.2015 №89 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, який належить громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недійсним Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство закордонних справ України та Національний банк України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державною міграційною службою України безпідставно прийнято оскаржувані накази, оскільки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 правомірно документовано паспортом серії НОМЕР_1, як громадянина України, на підставі чого останньому видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2. При цьому, за твердженням позивача, змістом оскаржуваних наказів не підтверджено правомірності визнання недійсними (анулювання) вказаних бланків паспортів, оскільки такі паспорти отримано позивачем ще до тимчасової окупації Автономної Республіки Крим.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про правомірність оскаржуваних наказів, прийнятих у межах повноважень Державної міграційної служби України у зв'язку з тим, що відповідачем встановлено ряд випадків документування вихідців з країн з підвищеною терористичною активністю, країн так званої «ризикової міграції» (країн Близького Сходу), паспортами громадянина України, виданими від імені Головного управління Державної міграційної служби в Автономній Республіці Крим, стосовно яких відсутня інформація про прийняття їх до громадянства України.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №81 «Про визнання недійсними бланків» у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст, селищ Донецької і Луганської областей, враховуючи положення ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки України» та листа МВС України від 16.04.2015 №38/3/5-409цт, відповідно до п. 5.1 наказу ДМС України від 18.07.2012 №153 «Про порядок використання, обліку та зберігання бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС Україні», зокрема, визнано недійсним (анульовано) бланк паспорту громадянина України серії НОМЕР_5.

При цьому, наказом Державної міграційної служби України від 25.06.2015 №89 у зв'язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, а також окремих районів, міст, селищ Донецької і Луганської областей, враховуючи положення ст. 7 Закону України «Про основи національної безпеки України» та листа МВС України від 16.04.2015 №38/3/5-409цт, відповідно до п. 5.1 наказу ДМС України від 18.07.2012 №153 «Про порядок використання, обліку та зберігання бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС Україні» визнано недійсним (анульовано) бланк паспорту громадянина України серії НОМЕР_2.

За твердженнями представника позивача, ОСОБА_1, як громадянин України, документований вказаними паспортами громадянина України та громадянина України для виїзду закордон.

На підтвердження вказаного у матеріалах справи містяться копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_5, виданого Залізничним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в АРК 12.03.2009 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також копії паспортів громадянина України для виїзду закордон серії ЕА 207594 та серії ЕЕ214231, виданих на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на викладене, вважаючи оскаржувані накази незаконними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернуся з позовом до суду.

Водночас, суд одразу звертає увагу, що позовні вимоги про визнання незаконним наказу Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №89 в частині визнання недійсним (анулювання) паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, який належить громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язання Державної міграційної служби України належним чином проінформувати про визнання наказу Державної міграційної служби України «Про визнання недійсним бланку» від 11.06.2015 №89 в частині визнання недійсним (анулювання) бланку паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, який належить громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, недійсним Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України, Міністерство закордонних справ України та Національний банк України, є необґрунтованими, оскільки, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, ОСОБА_1 не документувався паспортом громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_2. При цьому, представником позивача, надано суду копії зовсім інших паспортів громадянина України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, виданих на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про які не йде мова в оскаржуваному наказі Державної міграційної служби України від 25.06.2015 №89 «Про визнання недійсними бланків».

Розглядаючи справу по суті в частині решти позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» також визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, переоформленням, продовженням строку дії, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону визначено, що паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одними із документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, оформлення якого передбачається цим Законом із застосуванням Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про громадянство України», Президент України, зокрема, приймає рішення і видає укази відповідно до Конституції України і цього Закону про прийняття до громадянства України і про припинення громадянства України.

Згідно п.п. 114, 115 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215, рішення Президента України про прийняття особи до громадянства України або припинення громадянства України надсилається ДМС, яка через свої територіальні органи та підрозділи вживає заходів щодо документування осіб.

Як вбачається зі змісту листа Департаменту з питань громадянства Адміністрації Президента України від 14.03.2016 №20-13/68, копія якого наявна у матеріалах справи, матеріали справи щодо прийняття до громадянства України ОСОБА_1, 1980 року народження, згідно з установленим законодавством порядком, листом від 02.02.2007 №31 було повернуто для доопрацювання до Державної міграційної служби України.

При цьому, Державною міграційною службою України під час судового розгляду справи зазначено, що в останньої відсутня інформація про прийняття позивача до громадянства України.

У свою чергу, наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2012 №153 затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, зберігання, обліку, передачі та знищення бланків документів суворого обліку та суворої звітності в ДМС України.

Відповідно до п. 5.1. зазначеної Інструкції, недійсними бланками вважаються зіпсовані (при виготовлені документа), анульовані (дія не відбулася), дефектні (відсутність або пошкодження захисної сітки, друкованого тексту, водяних знаків, серій або номерів на бланках, наявність дубльованих номерів тощо), відсутні (що виявлено при відкритті пачки) та викрадені.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що наявними у матеріалах справи доказами, зокрема листом Департаменту з питань громадянства Адміністрації Президента України від 14.03.2016 №20-13/68, не підтверджено набуття ОСОБА_1 громадянства України у встановленому чинним законодавством порядку, суд дійшов до висновку, що належними та допустимим доказами не підтверджено правомірного факту видачі на ім'я позивача паспорта громадянина України серії НОМЕР_5, а безпосередньо наявна у матеріалах справи копія вказаного паспорту не дає підстави стверджувати про дійсність останнього та правомірність його видачі, що, при цьому, не є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

Відтак, на підставі даних висновків, суд вказує про правомірність оскаржуваного наказу Державної міграційної служби України від 11.06.2015 №81 «Про визнання недійсними бланків», оскільки факт документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду справи, а бланк паспорту громадянина України серії НОМЕР_5, згідно з приписами п. 5.1. вказаної Інструкції, обґрунтовано анульовано позивачем у зв'язку не підтвердженням використання останнього у встановленому для цього порядку, а саме: посвідчення громадянства України, отриманого особою за відповідною процедурою, яка не підтверджена у досліджуваній ситуації.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова