Справа № 2270/14383/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Київ К/9991/31571/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Олексієнко М.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2011р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012р. у справі за його позовом до Територіальної державної інспекції праці у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій відповідача щодо проведення перевірки додержання законодавства про працю на ТзДВ «Камянець-Подільський електромеханічний завод» та зобов'язання провести повну, об'єктивну перевірку додержання законодавства України про працю, про охорону праці, про оплату праці і про відпустки.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2011р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30.11.2010р. Територіальною державною інспекцією праці у Хмельницькій області проведено планову перевірку додержання законодавства про працю на ТзДВ «Камянець-Подільський електромеханічний завод» за дорученням прокурора м. Камянець-Подільський Хмельницької області з метою проведення комплексної та детальної перевірки питань, викладених у зверненні працівника підприємства ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки складено Акт від 30.11.2010р. № 22-03-33/1473, яким встановлено недотримання вимог статті 43 КЗпП України, якою визначено, що подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено, та недотримання вимог частини 2 статті 47 та статті 116 КЗпП України, згідно якої у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення.

Зазначені порушення на час проведення перевірки фактично є усунутими, тому підстав для винесення припису на їх усунення немає.

На момент здійснення перевірки встановлене порушення вимог статті 43 КЗпП України не є триваючим, термін з моменту його вчинення перебільшує три місяці, визначених у статті 38 КУпАП, якою встановлено строки давності притягнення до відповідальності і застосування адміністративного стягнення.

За результатами перевірки запропоновано скликати загальні збори трудового колективу підприємства, на яких довести до відома усіх працівників результати зазначеної перевірки в частині, що їх стосується.

Так, проведеною перевіркою встановлено, що на підставі наказу від 16.02.2004р. № 22 «Про приведення чисельності до оптимального рівня» на ТзДВ «Камянець-Подільський електромеханічний завод» здійснено комплекс заходів по приведенню чисельності структурних підрозділів підприємства до оптимального розміру.

Про скорочення посади начальника технічно інспекційної служби, яку обіймав позивач та наступне вивільнення його повідомлено під підпис 26.04.2004р. та запропоновано посаду провідного інженера з технічного нагляду, від якої він відмовився про що складено Акти від 21.04.2004р. та від 18.05.2004р.

Наказом від 04.06.2004р. № 81 «Про зміни в штатному розписі» посаду начальника технічно інспекційної служби скорочено.

Для отримання згоди на подальше вивільнення працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням численності), у тому числі і позивача, адміністрацією ТзДВ «Камянець-Подільський електромеханічний завод» було внесено подання до Ради голів виробничих підрозділів ВАТ «Камянець-Подільський електромеханічний завод».

Згідно витягу з протоколу спільного засідання адміністрації і Ради голів виробничих підрозділів від 26.04.2004р. № 3 надано згоду на вивільнення позивача та інших працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Враховуючи те, що у вказаному вище поданні термін звільнення позивача встановлено на 26.06.2004р., адміністрація підприємства та Рада голів виробничих підрозділів з метою виконання ст. 43 КЗпП України провели повторне засідання 08.06.2004р. щодо надання згоди на звільнення позивача за п. 1 ст. 40 цього Кодексу

Також перевіркою встановлено, що на засідання, які проводились 26.04.2004р. та 08.06.2004р. позивач не викликався, що є порушенням ст.. 43 КЗпП України.

Наказом від 24.06.2004р. №64-к позивача звільнено з роботи у зв'язку із скороченням штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 95)

Також перевіркою встановлено, що остаточний розрахунок по заробітній платі, враховуючи компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, з позивачем проведено 09.07.2004р., що є порушенням ст. 116 КЗпП України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач належним чином виконав доручення прокурора, яке надійшло на підставі звернення позивача про перевірку фактів недотримання на підприємстві законодавства про працю, при проведенні перевірки відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, відповідно до вимог Положення «Про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю» від 18.01.2003р. №50.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що при проведенні перевірки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, доказів порушення саме відповідачем прав та законних інтересів позивача не надано, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Крім того, в разі якщо позивач вважає своє звільнення незаконним, він вправі в порядку, визначеному законом, звернутись до суду за вирішенням трудового спору.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.12.2011р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

М.М. Олексієнко

С.С. Пасічник