Справа № 804/3855/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 р. Справа № 804/3855/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Татаренко Ю.В. за участю: представника позивача - Шуліга В.А. представника відповідача - Синявського І.Л. свідка - ОСОБА_3
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, висновки податкової перевірки є хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у зв'язку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 відкрито провадження у справі №804/3855/16.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в поданих раніше письмових запереченнях зазначив, що проведеною перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лестрейд». Виходячи з наведеного, на думку представника відповідача, ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ» завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 1094823,69 грн. за червень 2015 року, за рахунок віднесення до його складу сум податку на додану вартість за взаємовідносинами (перелік яких наведений в акті перевірки) з ТОВ "Лестрейд" (код 39591801), які не направлені на реальне настання правових наслідків. Зазначене призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 1094824,0 грн. за відповідний період. За таких обставин вважає, що податкове повідомлення-рішення винесене на законних підставах та просив у задоволенні позову відмовити.
Свідок у судовому засіданні надав пояснення та зазначив, що він дійсно працює на підприємстві позивача та не володіє інформацією щодо виготовлення чи постачання металоконструкцій.
Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно висновків, викладених в Акті перевірки податковою встановлено порушення ТОВ «ІНКОРПОРАЦІЯ» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), в результаті чого занижено суму ПДВ у червні 2015 року, яка підлягає нарахуванню та сплачується до загального фонду Державного бюджету в розмірі 1094824грн.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
З наведених законодавчих положень вбачається, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість на суму понесених витрат по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів (зокрема, податкових накладних), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Інкорпорація» та ТОВ «Лестрейд» дійсно був укладений договір постачання №08/06-15 від 08.06.2015.
Відповідно до умов договору Продавець поставив Покупцю товар, а саме металоконструкції, що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними, ТТН, довіреностями та приймальними актами.
Так, перевіркою встановлено, що протягом перевіряємого періоду в бухгалтерському та податковому обліку ТОВ "ІНКОРПОРАЦІЯ" (Покупець) відображено взаємовідносини з ТОВ "Лестрейд" (Продавець) з придбання товару (металоконструкції). Товариством до перевірки надано договір постачання, рахунок-фактуру, видаткову, податкову та товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання готової продукції, паспорти якості (перелік наведений в акті перевірки). Суми податку на додану вартість за отриманими податковими накладними включено до податкового кредиту за червень 2015 року та відповідають даним додатку 5 до податкової декларації за відповідний період.
Водночас, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що в ході перевірки встановлено, що згідно податкової та видаткової накладних, а також приймального акту металоконструкції отримано 26.06.2015 року у кількості 344,935 т., проте згідно з наданими до перевірки товарно-транспортними накладними та актами здачі-приймання готової продукції отримання металоконструкції здійснювалось в інші дні протягом червня 2015 року (з 08.06.2015 року по 30.06.2015 року), які не відповідають даті, вказаній у виписаних податковій та видатковій накладних. При цьому, відповідно до наданої видаткової накладної товар отримав директор з матеріально-технічного постачання ТОВ "ІНКОРПОРАЦІЯ" ОСОБА_3 на підставі довіреності.
Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частинами другою та третьою статті 9 цього ж Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Враховуючи повну відсутність переліку наданих послуг у первинних документах, на підставі яких позивачем формувався бухгалтерський, а як наслідок і податковий облік, встановити які ж саме послуги надавалися виконавцем, та як такі послуги використовувалися позивачем у власній господарській діяльності, не можливо.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПКУ).
Пунктом 198.6 статті 198 ПКУ заборонено віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджених податковими накладними (або підтверджених податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього кодексу) чи не підтверджених митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього кодексу.
Частиною 5 статті 203 Цивільного кодексу України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Суд зазначає, що в ході проведення перевірки товариством не надано наказу по підприємству щодо направлення у відрядження вказаної посадової особи, звітів про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт.
Крім того, під час перевірки, позивачем не надано наказів по підприємству щодо направлення у відрядження водіїв (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.), звітів про використання коштів, наданих на відрядження або підзвіт. Також, суд звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено, що в товарно-транспортних накладних відсутні точні адреси пункту навантаження та розвантаження (вказана лише назва населеного пункту), у зв'язку з чим не можливо встановити рух товару на ТОВ " ІНКОРПОРАЦІЯ ".
Також, звертає увагу, що надані до перевірки паспорти якості не містять підтвердження, що саме ТОВ "Лестрейд" є виробником металоконструкцій, організація яка виконала детальне креслення - ТОВ "Інваріант", організація, яка виконала робочі креслення - ПАТ "Проектний інститут Дніпропроектстальконструкція".
Разом з цим, у судовому засіданні було встановлено, що у ТОВ "Лестрейд" відсутні трудові ресурси у період здійснення взаємовідносин, основні засоби та матеріальні ресурси, транспортні засоби, що ставить під сумнів здійснення підприємством господарської діяльності, не підтверджено наявність постачання товарів та їх використання в господарській діяльності; має основний вид діяльності, який не відповідає задекларованим взаємовідносинам; наявність в ланцюзі формування податкового кредиту "ризикових" підприємств, які не виконують своїх податкових обов'язків; не встановлено походження товарів (не можливо підтвердити ланцюг постачання), зокрема, невідповідність номенклатури придбаних товарів тим, які реалізуються (контрагентами придбаваються товари продовольчої групи, а реалізуються не продовольчої). За інформаційними базами фіскального органу рахується розбіжність між даними податкового кредиту ТОВ "Інкорпорація" та податкових зобов'язань ТОВ "Лестрейд".
Таким чином, відсутність трудових та матеріальних ресурсів, виробничої бази, унеможливлює здійснення господарської діяльності вищезазначеним контрагентом (постачання товарів). Отже, за результатами перевірки встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів" відповідної підприємницької, економічної діяльності, та не підтверджено наявність постачання товарів від контрагентів-постачальників (їх використання в господарській діяльності), а також подальше постачання таких товарів контрагентам-покупцям, в тому числі, у зв'язку з відсутністю їх придбання.
Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС України, суд,-
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 22.08.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар