Справа № 809/2756/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Справа № 876/10794/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної архітектурно-будівельної інспеції в Івано-Франківській області, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озеро», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до управління державної архітектурно-будівельної інспеції в Івано-Франківській області (далі - УДАБІ в Івано-Франківській області) про визнання протиправною та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт № ІФ5 від 03.02.2012 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову і задовольнити позовні вимоги. Апелянт, зокрема, зазначив, що судом першої інстанції не враховано той факт, що законодавство чітко встановлює, що допоміжні приміщення належать членам ОСББ на підставі спільної власності. Жоден із співвласників загального майна ОСББ «Озеро» а також ОСББ не надавали згоди власникам АДРЕСА_1 на приєднання балкона спільного користування до їхньої квартири.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.02.2012 року відповідачем здійснено реєстрацію декларації за № ІФ5 ОСОБА_2 про початок виконання будівельних робіт по влаштуванні лоджії у квартирі АДРЕСА_1.

Вважаючи дану декларацію протиправною ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про її скасування.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявленого позову з таких мотивів.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Згідно з статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, в редакції, що діяла до 31.12.2013 року, реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації.

Виконання будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорії складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації декларації забороняється.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що декларація про початок виконання будівельних робіт не є документом дозвільного характеру чи рішенням суб'єкта владних повноважень, а фактично є формою повідомлення забудовником державного органу про здійснення будівництва та зобов'язанням забезпечити виконання будівельних робіт у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому суд не вправі визнати її протиправною та скасувати.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не оскаржувала дії відповідача, які полягали у реєстрації декларації.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вказує на відсутність факту порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача при поданні декларації про початок виконання будівельних робіт № ІФ5 від 03.02.2012 року, адже така була подана забудовником, а не відповідачем у справі, у зв'язку з чим вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелята на скасування 26 лютого 2015 року Львівським апеляційним адміністративним судом підпункту 1.11 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 453 від 5 серпня 2010 року, яким надано дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування для влаштування лоджії до квартири АДРЕСА_1, є безпідставними при вирішенні даного спору, адже декларація була подана і зареєстрована у 2012 році, отже не момент виникнення спірних правідносин цього факту ще не існувало.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справи і ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі № 809/2756/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 30 серпня 2016 року.