Справа № 805/1059/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 р. Справа №805/1059/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11год.20хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Троянової О.В.

при секретарі Кудрі В.Г.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представника відповідача не зявився ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства Краматорський мясопереробний комбінат

до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.08.2014 року №/15213/05-15-15-03-13 та №/15212/05-15-15-03-13, зобовязання надати податкову пільгу за період з 15.04.2014 по 08.06.2016р, зобовязання повернути на особовий рахунок позивача суму орендної плати, що була перерахована позивачем за користування земельною ділянкою за період з 15.04.2014 року по 08.06.2016р,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.08.2014 року №/15213/05-15-15-03-13 та №/15212/05-15-15-03-13, зобовязання надати податкову пільгу за період з 15.04.2014 по 08.06.2016р, зобовязання повернути на особовий рахунок позивача суму орендної плати, що була перерахована позивачем за користування земельною ділянкою за період з 15.04.2014 року по 08.06.2016р /а.с.4-7/.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі виявлених порушень податкового законодавства відображених в акті камеральної перевірки від 15 серпня 2014 року №340/05-15-15-03-00443393 ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій області прийнято податкові повідомлення-рішення 27.08.2014 року №/15213/05-15-15-03-13 та №/15212/05-15-15-03-13, про застосування до ПрАТ Краматорський мясопереробний комбінат штрафних санкцій за несвоєчасну сплату орендної плати з юридичних осіб. Вважає прийняті податкові повідомлення-рішення неправомірними та такими, що підлягають скасуванню оскільки штрафні санкції та/або пеня за несвоєчасність сплати орендної плати в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників податків не застосовуються. Крім того, зазначає, що має право на надання податкової пільги по сплаті орендної плати з юридичних осіб за період з 15.04.2014 по 08.06.2016р та право на повернення сплаченої суми податкових зобовязань за вказаний період.

З урахуванням уточнених вимог просить суд: скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.08.2014 року №/15213/05-15-15-03-13 та №/15212/05-15-15-03-13; зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області надати податкову пільгу за період з 15.04.2014 по 08.06.2016р та зобовязати повернути на особовий рахунок позивача суму орендної плати, що була перерахована позивачем за користування земельною ділянкою за період з 15.04.2014 року по 08.06.2016р/а.с.121-122,140/.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позов, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що відповідно до ст.10 Закону України №1669, що протягом дії цього закону єдиним належним і достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Відповідно до ст.10 Закону, позивач не звертався з копією Сертифікату до Податкового органу. Раніше, в судовому засіданні надавав усні пояснення, зазначаючи,що повернення грошових коштів позивачу можливо буде здійснено після проведеної перевірки, наявність переплати підтвердив /а.с.87-88/. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 84333, м. Краматорськ, вул. Транспортна, буд.2, перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області /а.с.9/.

Відповідач Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області (правонаступник Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області) діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, судом встановлено наступне.

07 вересня 2015 року укладено Договір №696 між Краматорською міською радою та Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат про приймання в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення з кадастровим №:00:005:0569 площею 1,5604га, яка знаходиться за адресою м. Краматорськ, вул. Транспортна, 2, строк дії договору 5 років (з 20.04.2012 р.- дня прийняття рішення Краматорською міською радою)/а.с.14-15/.

07 вересня 2012 року підписано акт прийому-передачі в оренду земельної ділянки за зазначеною в договорі адресою /а.с.16/.

13 лютого 2014 року Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат подано до податкового органу декларацію з орендної плати за землі державної або комунальної власності за № НОМЕР_1, якою визначено податкові зобовязання на 2014 рік на загальну суму 136625,50 грн., починаючи з січня 2014 р.- листопад 2014р.по 11385,46 грн. та грудень в сумі 11385,44 грн. /а.с.18-23/.

11 лютого 2015 року Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат подано до податкового органу декларацію з орендної плати за землі державної або комунальної власності за №, якою визначено податкові зобовязання на 2015 рік на загальну суму 170643,78 грн., починаючи з січня 2015 р.- листопад 2015р.по 14220,32 грн. та грудень в сумі 14220,26 грн./а.с.24-27/.

18 лютого 2016 року Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат подано до податкового органу декларацію з орендної плати за землі державної або комунальної власності №, якою визначено податкові зобовязання на 2016 рік на загальну суму 244531,84 грн., починаючи з січня 2016 р.- листопад 2016р.по 20377,65 грн. та грудень в сумі 20377,69 грн./а.с.28-31/.

04 березня 2016 року Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат подано до податкового органу уточнюючий розрахунок за 2016 рік, в якому позивачем нараховане до зменшення податкового зобов'язання на рік, на періоди, за якими не настав термін сплати у сумі 244531,84 грн., починаючи з січня 2016 р.- листопад 2016р.по 20377,65 грн. та грудень в сумі 20377,69 грн. (ар.с.61-65)

07 червня 2016 року Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат подано до податкового органу уточнюючий розрахунок за 2015 рік, в якому позивачем нараховане до зменшення податкового зобов'язання на рік, на періоди, за якими не настав термін сплати у сумі 170643,78 грн., починаючи з січня 2015 р.- листопад 2015р.по 14220,32 грн. та грудень в сумі 14220,26 грн. (ар.с.66-70).

07 червня 2016 року Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат подано до податкового органу уточнюючий розрахунок за 2014 рік, в якому позивачем нараховане до зменшення податкового зобов'язання на рік, на періоди, за якими не настав термін сплати у сумі 91083,66 грн., починаючи з травень 2014 р.- листопад 2014р.по 11385,46 грн. та грудень в сумі 11385,44 грн. (ар.с.71-76)

Враховуючи, подані позивачем уточнюючи розрахунки, відкориговані суми зобовязань з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки держаної або комунальної власності), які визначені на 2014-2016 р.р.

Протягом 2014-2015 року позивачем було сплачено самостійно визначені податкові зобовязання за вищевказаними податковими деклараціями та уточненими розрахунками, що підтверджується витягом з облікової картки платника орендної плати з юридичних осіб, що міститься в матеріалах справи /а.с.89-109/.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю(земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік № від 13.02.2014, Приватного акціонерного товариства Краматорський мясопереробний комбінат, за наслідками якої складено акт від 15 серпня 2014 року №340/05-15-15-03-00443393.

Актом ДПІ у м. Краматорську Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 15 серпня 2014 року №340/05-15-15-03-00443393 встановлено порушення Приватним акціонерним товариством Краматорський мясопереробний комбінат вимог статті 126 Податкового кодексу України, а саме строків сплати (перерахування) орендної плати за квітень-червень 2014 року:самостійно визначене платником грошове зобов'язання по орендній платі за землю в сумі 11285,82 грн. - граничний термін сплати 30.04.2014 р.- дата сплати 21.05.2014 р. кількість днів затримка 21-сума сплаченого податкового боргу 11285,82 грн.;

самостійно визначене платником грошове зобов'язання по орендній платі за землю в сумі 11342,22 грн. - граничний термін сплати 30.05.2014 р.- дата сплати 23.07.2014 р. кількість днів затримка 54 - сума сплаченого податкового боргу 11342,22 грн.;

самостійно визначене платником грошове зобов'язання по орендній платі за землю в сумі 11385,46 грн. - граничний термін сплати 30.06.2014 р.- дата сплати 23.07.2014 р. кількість днів затримка 23 - сума сплаченого податкового боргу 11385,46 грн. /а.с.32/.

Не погодившись із висновками акту камеральної перевірки, позивачем подано заперечення до акту /а.с.36/.

З урахуванням висновків акту камеральної перевірки, Податковим органом 27 серпня 2014 року прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- №/15212/05-15-15-03-13 форми «Ш», яким Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% за платежем орендна плата за землю з юридичних осіб за затримку на 54 календарних днів сплати податкового зобовязання у розмірі 2268,44грн.

- №/15213/05-15-15-03-13 форми «Ш», яким Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% за платежем орендна плата за землю з юридичних осіб за затримку на 21,23 календарних днів сплати податкового зобовязання у розмірі 2267,13грн./а.с.33,34/.

Крім того, враховуючи наявну переплату, позивач 25 лютого 2016 року звернувся до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області листом із проханням про зарахування в рахунок майбутніх платежів орендної плати, що була перерахована ним за користування земельною ділянкою за період з 15.04.2014 року /а.с.42/.

Листом від 23.03.2016 року за вих.№3991/10/05-15-15-04-13-2 Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області відмовила у наданні податкової пільги, у звязку із відсутністю необхідних норм у Податковому кодексі України /а.с.43/.

В судовому засіданні зясовано, що раніше, позивач неодноразово звертався до контролюючого органу з питань врахування наявної переплати з орендної плати за землю у рахунок майбутніх платежів.

05 липня 2016 року між позивачем та податковим органом проведено звірення розрахунків з орендної плати з юридичних осіб за період з 01.05.2016 року по 29.06.2016 року, підписано Акт звіряння № 1649-07, в якому зазначені штрафні (фінансові) санкції за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 10732,04грн. та сума зменшених зобовязань 322860,39 грн. /а.с.124/.

13 липня 2016 року позивачем надіслано відповідачу лист №41 з проханням повернути на рахунок кошти, перераховані за користування земельною ділянкою за період з 01.05.2014 року /а.с.125/.

Листом ДПІ у м. Краматорську від 14.07.2016 року за вих.№9190/05-15-07-013-3 повідомлено позивача , що розгляд заяви від 13.07.2016 року №41відбувається відповідно до п.43.5 ст.43 протягом двадцятиденного строку з дня подання заяви /а.с.126/.

На дату розгляду справи звернення позивача не розглянуто , відповідь остаточно по суті питання не надано, перерахування грошових коштів не здійснено.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, та відмовою у наданні податкової пільги позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу, що послугували підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень виходячи з наступного.

При розгляді спору, суд застосовує норми матеріального права у редакції, що була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-V1 зі змінами та доповненнями, контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства з питань сплати єдиного внеску , контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Відповідно до статті 8. Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з п.п.14.1.72. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу);

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно зі п.15.1. ст.15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до статті 269 Кодексу - платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно зі статтею 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 36.5 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі податкова декларація) документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем протягом 2014-2016р. було сплачено самостійно визначені податкові зобовязання за податковими деклараціями з плати за землю(земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік № від 13.02.2014, за 2015 рік № від 11 лютого 2015, за 2016 рік № від 18.02.2016 з урахуванням уточнюючих податкових декларацій з плати за землю(земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014-2016 рік до них, із порушенням строків сплати, визначених Податковим кодексом України.

Як зазначалося вище, позивач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, а також здійснює господарську діяльність на території м. Краматорська Донецької області. Зазначений факт підтвердив також у судовому засіданні і представник відповідача.

Між сторонами немає розбіжностей щодо необхідності сплати зобовязань, предметом даного адміністративного спору є прийняті податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату визначених самостійно зобовязань з орендної плати за землю з юридичних осіб, а саме за земельну ділянку, що розташована у м. Краматорську.

З цього питання суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до ст.ст.6-7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»…під час проведення антитерористичної операції звільнити субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 1015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до зазначених населених пунктів належить м. Краматорськ .

Відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Зокрема загальновідомим є факт того,що з березня 2014 року на території Донецької області розпочалось проведення антитерористичної операції.

Крім того, відповідно до листа начальника штабу керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей від 19.01.2015 року № 377 щодо знаходження м. Краматорська в межах зони проведення Антитерористичної операції, в межах компетенції надано відповідь ,що відповідно до наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 07.10.2014р. «Про визначення районів проведення антитерористичної операції на термін її проведення» визнані такими райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 р.

Суд, звертає увагу на те, що Податковий кодекс України передбачає можливість встановлення податкової пільги.

Згідно з п. 30.1. ст.30 Кодексу , податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Відповідно до п.30.2. ст.30 Кодексу, підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пунктом 30.9. ст.30 Кодексу передбачено, що податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов'язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Податкові пільги , порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства про захист економічної конкуренції виключно Податковим кодексом України, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до Податкового кодексу України, тобто є чітка норма Податкового кодексу України, якою передбачені права та обовязки контролюючого органу.

Посилання представника відповідача на відсутність передбаченого чинним законодавством Порядку про надання пільг суд не бере до уваги.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до розділу 2 Переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235, обставинами, що є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника є обставини непереборної сили, дія яких може бути викликана винятковими погодними умовами і стихійним лихом (ураган, буря, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, землетрус, пожежа, просідання і зсув ґрунту, замерзання моря, закриття морських проток, які трапляються на звичайному морському шляху між портами відвантаження і вивантаження, інше стихійне лихо тощо) або непередбаченими ситуаціями, що відбуваються незалежно від волі і бажання заявника (війна, блокада, страйк, аварія).

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є, зокрема, висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Крім того, суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», передбачено списання безнадійного податкового боргу. Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном "безнадійний" розуміється: в тому числі податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).Документом-підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є відповідний сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.10 Закону України № 1669-VІІ єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України .

Відповідно до ст. 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема даний закон доповнено ст. 14-1, згідно якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідачем до матеріалів справи надано лист Донецької Торгово-промислової палати від 30.12.2015р. №1733/12.12-03, що відповідно до інформації отримуваної на постійній основі від Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України щодо контрольованості територій силами АТО, станом на поточну дату заходи з проведення АТО тривають. Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Додаткового підтвердження цього факту не потребується/а.с.40-41/.

У висновку Донецької торгово-промислової палати від 15.07.2016 року №732/12.1-21-03 зазначено, що статті 6 та 7 Закону України №1669 мають пряму дію у відповідності до чого не вимагають додаткового отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин, на підставі чого, Донецька торгово-промислова палата не вбачає підстав для засвідчення форс-мажорних обставин відносно таких звернень. Тобто, заявник є звільненим на період проведення антитерористичної операції від сплати орендної плати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності/а.с.128/.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на позивача розповсюджується дія Закону України № 1669-VІІ, в тому числі положення статті 7 даного закону.

Отже, діючим законодавством на дату спірних правовідносин існує дві норми права для звільнення платника податків від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань у випадку настання обставин непереборної сили: загальна норма Податковий кодекс України та спеціальна норма Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, враховуючи, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, то не виникає і відповідальності за її несплату, несвоєчасну сплату у вигляді штрафних санкцій або пені.

Жодним нормативним актом законодавцем не визначено, що саме на період активної фази проведення антитерористичної операції скасовується орендна плата за користуванням державним та комунальним майном субєктами господарювання.

Щодо вимоги позивача повернути на особовий рахунок суму орендної плати за землю, сплачену за період з 15.04.2014 р. по 08.06.2016 р., суд зазначає наступне.

Порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів, що надійшли від плати за землю, відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку на час виникнення спірних правовідносин регулювався Законом України «Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ.

Згідно зі ст. 13 вказаного Закону передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Статтею 17 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Надміру сплачені суми податку підлягають поверненню платнику за його письмовою заявою або за його бажанням зараховуються до сплати податку за наступний рік.

Так, станом на 30 червня 2016 року на картці особового рахунку платника податку Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат по коду бюджетної класифікації 13050200 «Орендна плата з юридичних осіб» обліковується переплата у сумі 181084,24 грн., що підтверджується актом звірення.

Вказані обставини не є спірними та не заперечуються сторонами.

Згідно п.17.1.10. ст.17 Податкового кодексу України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не приймає посилання відповідача 1 на Порядок № 787 щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, оскільки процедура повернення платнику надмірно сплаченого податку врегульована ст. 43 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до вказаної статті помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобовязання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обовязковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Ця стаття не містить будь-яких винятків (заборон) щодо видів податків, за якими не може бути здійснено погашення грошового зобов'язання за рахунок надміру сплачених сум такого зобов'язання, що вказує на наявність норми закону, якою платнику податку надано право та можливість погашення податкового зобов'язання (в тому числі щодо авансових внесків з податку на прибуток) за рахунок наявності сум надмірної сплати грошових зобов'язань. Таким чином, як статтями 17 та 87, так і жодною іншою нормою Податкового кодексу України не встановлена заборона погашення зобовязань з орендної плати з юридичних осіб за рахунок надмірно сплачених сум з цього ж податку.

Систематичний аналіз вказаних норм Податкового кодексу України свідчить про те, що надміру сплачену суму податку може бути не тільки повернуто в порядку ст.43 ПКУ, а і спрямовано на самостійне погашення грошових зобов'язань (а також на погашення податкового боргу) платника податків відповідно до вимог ст. 87 ПК України.

Зазначені норми Податкового кодексу України не суперечать одна одній, а встановлюють порядок реалізації двох самостійних прав платника податку, які зазначені у п.п.17.1.10 Податкового кодексу України - право на залік надміру сплачених сум податку (яке деталізовано у ст.87 ПКУ) та право на повернення надміру сплачених сум податку (яке деталізовано у ст.43 ПКУ).

Станом на момент розгляду даної справи переплата на рахунок позивача не повернута. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України та розділу ІІІ Порядку повернення, положення яких перекликаються між собою, контролюючий орган готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така позиція суду узгоджується з усталеною практикою та висновками Верховного суду України.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, а також законності відмови у наданні позивачу податкової пільги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, відповідно до вимог ст.94 КАС України суд присуджує Приватному акціонерному товариству Краматорський мясопереробний комбінат судові витрати у сумі 8 268(вісім тисяч двісті шістдесят вісім гривень)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Краматорський мясопереробний комбінат до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.08.2014 року №/15213/05-15-15-03-13 та №/15212/05-15-15-03-13, зобовязання надати податкову пільгу за період з 15.04.2014 по 08.06.2016р, зобовязання повернути на особовий рахунок позивача суму орендної плати, що була перерахована позивачем за користування земельною ділянкою за період з 15.04.2014 року по 08.06.2016р задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області від 27 серпня 2014 року №/15212/05-15-15-03-13 форми «Ш», яким Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% за платежем орендна плата за землю з юридичних осіб у сумі 2268,44грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області від 27 серпня 2014 року №/15213/05-15-15-03-13 форми «Ш», яким Приватне акціонерне товариство Краматорський мясопереробний комбінат зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% за платежем орендна плата за землю з юридичних осіб у сумі 2267,13грн.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області надати Приватному акціонерному товариству Краматорський мясопереробний комбінат податкову пільгу зі сплати орендної плати за землю з юридичних осіб за період з 15.04.2014р по 08.06.2016р.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області повернути на особовий рахунок Приватного акціонерного товариства Краматорський мясопереробний комбінат суму орендної плати за землю з юридичних осіб сплачену за період з 15.04.2014р по 08.06.2016р.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства Краматорський мясопереробний комбінат судові витрати у сумі 8 268(вісім тисяч двісті шістдесят вісім гривень)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 23 серпня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 серпня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.