Справа № 513/537/16-а
Суддя: Смірнова І. О.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/537/16-а
Провадження № 2-а/513/21/16
Саратський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Смірнової І.О., секретаря судового засідання Коноваленко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Саратського районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі, Одеської області про визнання неправомірним рішення Управління ПФУ в Саратському районі Одеської області від 16 травня 2016 року № 384 щодо відмови у перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

27 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що він працював на різних посадах державного службовця починаючи з 1959 року по 16.10.1994 року, має стаж роботи державної служби 33 роки.

З жовтня 1994 року йому була призначена пенсія, згідно статті 33 Закону України «Про державну службу» при наявності 13 рангу державного службовця - у розмірі 90 відсотків суми його заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Розмір його пенсії, станом на травень 2016 року, згідно довідки від 26.05.2016 року, складає -2555 гривень 86 копійок, та загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку встановлено - 90 відсотків.

Згідно статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та /або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному Законодавством України про державну службу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структур заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно -правових актів» було встановлено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених кошторисом органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій, підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового начальницького складу, поліцейських) розміри яких затверджено, зокрема додатками 1-37. 43-1, 43-2, 48, 55 до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов праці працівниками апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». Керівникам центральних органів виконавчої влади, головам місцевих адміністрацій та керівникам інших державних органів у межах, передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів було доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов'язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні місяці 2015 року.

В результаті збільшення посадового окладу радника районної ради з 01.12.2015 року, збільшився загальний розмір заробітної плати державного службовця на цій посаді, оскільки, відповідно до статті 35 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок, а надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям місячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг залежно від стажу державної служби.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів в редакції, що була чинною на час виникнення права на перерахунок пенсії, тобто станом на 01.12.2015 року, керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, зокрема, районних рад у межах затвердженого фонду оплати праці було надано право установити надбавку «За високі досягнення в праці» або «За виконання особливо важливої роботи керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (дипломатичний ранг, класний чин, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років та здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Таким чином, підвищення посадового окладу радника районної ради потягло за собою підвищення відповідних надбавок, доплат і премій, які обчислюються у відсотках до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, внаслідок чого фактично збільшився загальний розмір заробітної плати на цій посаді.

Згідно із довідкою Саратської районної ради Одеської області від 13.05.2016 року № 01-18/108 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, форма якої була затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1, розмір заробітної плати на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування непрацюючого державного службовця відповідної посади та рангу радника районної ради, маючого 13 ранг державного службовця, з 01.12.2015 року становить - 4124 гривні 46 копійок.

13 травня 2016 року в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про проведення, відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення йому пенсії), перерахунку призначеної йому пенсії та про виплату йому з 01.12.2015 року недоотриманої пенсії, з урахуванням вже виплачених сум пенсії. До поданої заяви позивачем було додано довідку від 13.05.2016 року №01-18/108 видану Саратською районною радою Одеської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено і перераховано) пенсію, форма якої була затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1.

16.05.2016 року позивачем було одержано рішення відповідача від 16.05 2016 року № 384 прийняте за результатами розгляду його заяви про проведення, відповідно до статті 37-1 Закону України від 16.1 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», перерахунку призначеної пенсії про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, у зв'язку з відсутністю підстав такого перерахунку.

Але, з відмовою відповідача у перерахунку призначеної йому пенсії позивач не погоджується та вважає, що відповідач порушує вимоги статті 37-1 Закону України від 16.12.1993 року №_3723-XII «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення йому пенсії), відповідно до якої у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям а також з набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом і відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із суми заробітної плати на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Конституційний суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимість обмеження конституційних прав громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію до якої Конституція і Закон України відокремлюють певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку Держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними Законами, у тому числі за Законом України «Про державну службу». У рішеннях Конституційного суду України від 06.07.1999 року №8-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002, від 17.03.2004 року №7-рп/2004 року, №20-рп/2004 зазначалося про те, що пільги, компенсації, гарантії - є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому відповідно до статті 22 Конституції України звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових Законів або внесення змін до чинних Законів - не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати протиправною відмову відповідача, здійснити йому перерахунок пенсії, у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця, починаючи з 01.12.2015 року, відповідно до статті 37-1 Закону України від 16.12.1993 року №3723-XII «Про державну службу» (в редакції, що була чинна на час призначення йому пенсії), виходячи із розміру заробітної плати 4124 гривні 46 копійок, вказаної у довідці від 13.05.2016 року № 01-18/108, виданої Саратською районною радою Одеської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію; скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області від 16.05.2016 року № 384 про відмову у здійсненні перерахунку, призначеної позивачу, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пенсії. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, відповідно до статті 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723 -XII "Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення йому пенсії), починаючи з 01.12.2015 року, здійснити (провести) перерахунок призначеної пенсії у розмірі 90 відсотків суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця, відповідної посади та рангу - радника Саратської районної ради, маючого 13 ранг державного службовця на момент виникнення права на перерахунок пенсії, виходячи із розміру заробітної плати 4124 гривні 46 копійок, зазначеної у довідці від 13.05.2016 року № 01-18/108, виданої Саратською районною радою Одеської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті з яких їм призначено (перераховано) пенсію та виплатити йому починаючи з 01.12.2015 року, недоотриману пенсію з урахуванням вже виплачених сум пенсій. Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 гривня 20 копійок та банківський збір у сумі 7 гривень.

17.06.2016 року від позивача надійшло уточнення до позовних вимог, відповідно до яких, в довідці від 13.05.2016 року № 01-18/108, виданої Саратською районною радою Одеської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію, вказана заробітна плата радника районної ради вважає за потрібне уточнити свій адміністративний позов та надати додаткові пояснення з цього приводу.

З набуттям чинності Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на виконання пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону, в районних радах були утворені в 1998 році виконавчі апарати районних рад, а районні ради народних депутатів почали здійснювати повноваження районних рад з дня набрання чинності даного Закону ( пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

На виконання вимог статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Kабінет Міністрів України своєю постановою від 26 жовтня 2001 року № 1441, відніс посади радників, консультантів виконавчих апаратів районних рад до сьомої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Kaбінет міністрів України своєю постановою від 18 квітня 1994 року № 239 відніс посади радників, консультантів районних рад народних депутатів до сьомої категорії посад державних службовців.

Отже, умови оплати праці радників та консультантів виконавчих апаратів та секретаріатів районних рад є однаковими тому, позивач вважає, що розмір оплати праці радника виконавчого апарату районної ради може застосовуватися при визначенні розміру заробітної плати консультанта районної ради, тому просив позов задовольнити (а.с. 28-29).

16.06.2016 року від відповідача надійшли заперечення проти позову, відповідно до яких, вони вважають, що вимоги позивача є необґрунтованими та незаконними.

Дійсно позивачу була призначена пенсія за віком в порядку та на умовах, передбачених статтею 37 Законом України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Пенсія позивачу була призначена у розмірі 90 відсотків від суми його заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 16.05.2016 року, за результатом розгляду заяви позиача про перерахунок з більшого заробітку призначеної йому пенсії було ухвалено законне і обґрунтоване рішення № 384 про відмову у проведенні перерахунку призначеної йому пенсії.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливість проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів», не передбачає підвищення пенсій особам, яким вона була призначена відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». Таким чином, підстави для проведення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії відсутні.

Окрім того, відповідно до пункту 5 розділу 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був, тому з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначалися, відповідно до перелічених вище законів, у зв'язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, про що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило начальників управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у м. Одесі, а також у містах та районах листом електронної пошти від 29.05.2015 року № 1201/04

З 01.05.2016 року втратив чинності Закон України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Необгрунтованою та незаконною є також вимога позивача про проведення перерахунку призначеної йому пенсії саме з 01.12.2015 року, оскільки відповідно до частини 4 статті 45 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Таким чином, навіть за наявності підстав для проведення перерахунку призначення позивачу пенсії, перерахунок пенсії не міг бути проведений 01.12.2015 року, оскільки ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області лише 13.05.2016 року, тобто до 15 числа травня місяця. За наявності підстав для перерахунку пенсії, такий перерахунок мав бути проведений лише з 01.05.2016 року, а не з 01.12.2015 року, як вимагає позивач.

На підставі вищевикладеного представник відповідача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с.24-25).

12.08.2016 року від відповідача надійшли доповнення до заперечень, відповідно до яких посада радника районної ради є відміною від посади консультанта, тому посилання на однаковість умов оплати праці зазначеної категорії працівників є зайвим та необгрунтованим, тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с.32-33).

Справа слухалась неодноразово.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, надавши пояснення відповідно до позову і до уточнення позовних вимог.

Представник відповідача Швець І.М., діючий на підставі довіреності, позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, на підставі наданих заперечень та доповнень до заперечень (а.с. 26).

Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що дійсно позивач працював в районної раді консультантом, отримує пенсію державного службовця. Відповідно до діючого законодавства, постанов Кабінету Міністрів України від 03.12.1997 року від 26.10.2001 року, посадової інструкції радника голови районної ради, посада радника районної ради та консультанта ідентичні, співпадають.

Заслухавши сторони, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть встановлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від суми їх заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Частиною 2 ст. 37-1 вказаного Закону передбачено, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, призначення державному службовцю пенсії та її перерахунок здійснюється із суми їх заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У судовому засіданні встановлено, що позивач 16.10.1994 року звільнений з посади консультанта райради, у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця (а.с. 9-13).

Згідно довідки Саратської районної ради народних депутатів Одеської області від 13 травня 2016 року № 01-18/108, виданої позивачу, заробітна плата на посаді радника районної ради народних депутатів, станом на 01.12. 2015 року, становить 4124 (чотири тисячі сто двадцять чотири) гривні 46 копійок (а.с. 14).

Отримавши вказану довідку, позивач звернувся до УПФ України в Саратському районі, Одеської області із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Саратської районної державної адміністрації Одеській області від 13 травня 2016 року (а.с. 15).

Однак, йому було відмовлено у перерахунку пенсії, на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», про що свідчить рішення № 384 від 16 травня 2016 року (а.с. 17).

Згідно ст.ст. 22, 58, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, відповідно до ст. 22 Конституції України, не допускається. Закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру","Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня цього року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, УПФ України у Саратському районі, Одеської області повинно було керуватися ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», в редакції чинній на момент призначення пенсії, а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Суд вважає, що перерахунок пенсії здійснюється виходячи із суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами, у тому числі і Законом України «Про державну службу». У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп 2004).

Суд також не може прийняти до уваги ствердження відповідача, що посада радника районної ради є відмінною від посади консультанта.

Відповідно до частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів в обґрунтування правомірності своєї дії та бездіяльності.

Згідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах та відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Керуючись ст.ст. 6, 22, 46, 58,64 Конституції України, ст. ст. 33, 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст. 8-12, 69-71, 86, ч.1 ст. 158, ст.ст. 159-163 КАС України, Законом України "Про судовий збір",

суд

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити. Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Саратському районі, Одеської області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. 37 - 1 Закону України "Про державну службу", у розмірі 90 відсотків, виходячи із розміру заработної плати, зазначеної у довідці Саратської районної ради народних депутатов Одеської області від 13 травня 2016 року за номером 01-18/108, починаючи з 01 грудня 2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Саратському районі, Одеської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. 37 - 1 Закону України "Про державну службу", у розмірі 90 відсотків, виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Саратської районної ради народних депутатов Одеської області від 13 травня 2016 року за номером 01-18/108, починаючи з 01 грудня 2015 року, з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Саратському районі, Одеської області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачений судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І. О. Смірнова