Справа № 810/5941/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2016 року м. Київ №810/5941/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів: №100260002/2015/000350/1 від 23.06.2015; №100260002/2015/000349/1 від 23.06.2015; №100260002//1 від 23.06.2015; №015/000347/1 від 25.06.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом є безпідставним, оскільки позивачем були надані всі необхідні документи на підтвердження правильності обчислення митної вартості за ціною договору, які були у нього в наявності для застосування першого методу визначення митної вартості товарів.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не доведено наявність хоча б однієї з обставин, передбачених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України для витребування додаткових документів та відповідачем незаконно застосовано резервний метод визнання митної вартості товарів, оскільки не доведено належним чином неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Відповідач позов не визнав з підстав, вказаних у письмових запереченнях, згідно яких, зокрема, зазначає, що при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено, що документи, зазначені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, а саме в декларації митної вартості декларантом зазначена сума страхування, розрахована відповідно до тарифу, який вказаний у страховому полісі, а не у договорі страхування, у довідках про транспортні витрат, пункті 3.2 зовнішньоекономічного контракту від 29.11.2012 №455 та у страхових полісах вказані замовлення, які декларантом не надано, декларантом не надано додаток №2 до договору про перевезення від 13.03.2012 №24 та додаток №3 до зовнішньоекономічного контракту від 29.11.2012 №455, які зазначені у графі 44 митних декларацій, декларантом не надано копії митної декларації країни відправлення.

Також відповідач зазначає, що вимоги митниці в частині надання додаткових документів виконано не у повному обсязі, про що зазначено у листах декларанта ТОВ «Фоззі-Фуд», а саме не надано виписку з бухгалтерської документації та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а тому митна вартість була визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України, у зв'язку з чим оскаржувані рішення прийняті Київською міською митницею ДФС у відповідності до вимог митного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2016 адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення відповідачу рекомендованого поштового відправлення.

У судовому засіданні 09.02.2016 представник позивача подав письмове клопотання про можливість продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що відповідач був належним чином проінформований про дату, час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 32294926, місцезнаходження юридичної особи: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5) є юридичною особою, зареєстроване 02 грудня 2002 року Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.06.2015 (т.1, а.с.13-14).

29.11.2012 між ТОВ «Фоззі-Фуд» (Покупець) та Iceland Pelagic ehf (Ісландія, Продавець) укладено контракт №455 (далі «Контракт»), відповідно до п. 1.1. якого продавець продає, а покупець купує рибну продукцію, далі по тексту «товар», в асортименті, кількості, по цінам згідно інвойсів, які є невідємною частиною даного Контракту (а.с.16-19).

Згідно з п. 2.1 Контракту ціни на товар встановлюються в інвойсах на кожну партію товару. Інвойси на кожну партію товару виписуються не раніше ніж за 5 днів до поставки товару. Ціна включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочного упакування, маркування, навантаження, витрати по митному оформленню вантажу в країні Продавця.

Загальна сума контракту складає 800000,00 дол. США (п. 2.3 Контракту).

Згідно з п. 3.1. Контракту всі ціни на даному Контракту, як і умови поставок здійснюються на умовах CIF/FCA Клайпеда, Литва, згідно Incoterms 2010.

Кількість товару, що підлягає поставці, визначається щомісячно. Поставка товару здійснюється протягом 3-4 тижнів після розміщення письмової заявки Покупця, згідно підтвердженої Постачальником дати поставки (п.3.2 Контракту).

Згідно п. 3.3. Контракту місцем доставки товару визначено митний пост «Київ-Західний», місто Київ, вулиця Велика Кільцева, 4.

Відповідно до п. 8.1 Контракту платежі за товар, що постачається за даним Контрактом, будуть здійснюватись шляхом грошового переказу в доларах США на банківський рахунок Продавця таким способом: оплата проводиться через 45 календарних днів з дати інвойсу, згідно п. 2.1 Контракту та за умови надання повного комплекту документів, вказаних в розділі 7 Контракту.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 11.11.2013 до Контракту №455 від 29.11.2012 сторони обговорили і дійшли згоди внести зміни до умов Контракту та викласти п.3.1 Контракту в наступній редакції: «Всі ціни за даним Контрактом, як і умови постачання здійснюються на умовах: а) CIF/FCA Клайпеда, Литва, згідно Incoterms 2010; або б) CIF/FCA Вельзен, Нідерланди, згідно Incoterms 2010.» (а.с.20).

Згідно з додатковою угодою №5 від 06.01.2015 до Контракту №455 від 29.11.2012 сторони обговорили і дійшли згоди внести зміни в умови Контракту та викласти п. 2.3. контракту в наступній редакції: «Загальна сума Контракту дорівнює сумі всіх інвойсів» та п. 12.8 викласти в новій редакції: « 12.8 Контракт діє до 31.12.2016. В тому випадку, якщо сторони в строк не менше ніж за 20 днів до закінчення строку дії даного Контракту, не повідомлять одна одну про бажання розірвати Контракт, то останній вважається продовженим строком на один рік» (а.с.23).

Перевезення товару із Клайпеда (Литва) до села Дімітрово (Україна) здійснювалося перевізником - Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТЕП» на підставі договору №24 про надання послуг по організації перевезень вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні і транспортно-експедиційному обслуговуванні від 13.03.2012 (а.с.142-145).

Отримавши придбаний за названим Контрактом товар, позивач для його декларування подав до Київської міської митниці ДФС митні декларації №100260002/2015/172186 від 23.06.2015 (поставка - 455-198 відповідно до внутрішньої нумерації позивача), №100260002/2015/172183 від 23.06.2015 (поставка - 455-199), №100260002/2015/172190 від 23.06.2015 (поставка - 455-200), №100260002/2015/172179 від 23.06.2015 (поставка - 455-201) на товар - риба свіжоморожена морська: артикул 367005 Скумбрія, ціла, не патрана, не піддана тепловій та кулінарній обробці, без додання харчових добавок та приправ, не консервована, упакована в 1584 картонних короба, розмірний ряд: 400-600 кг, загальна чиста вага нетто 19008 кг, виробник Iceland Pelagic ehf (а.с.68-69, 95-96, 118-119, 135-136).

Вартість товару визначена позивачем за першим методом (ціною контракту) на рівні 1,42 USD/кг (26991,36 $ :19008 кг).

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, передбачений ст. 335 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, про що вказано у митних деклараціях та картках відмови. Перелік наданих документів наведений у графі 44 митних декларацій із зазначенням кодів документів, затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» від 20.09.2012 № 1011).

До митної декларації №100260002/2015/172186 від 23.06.2015 позивач додав такі документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2012/0000146 від 30.01.2015 (код 1602); міжнародну автомобільну накладну б/н від 19.06.2015 (CMR) (код 2730); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2469 від 22.06.2015 (код 3004); документ, що підтверджує вартість перевезення товару №455-198 від 19.06.2015 (код 3007); рахунок-фактуру (інвойс) №SR010369 від 09.06.2015 (код 3105); пакувальний лист б/н від 09.06.2015 (код 3141); страховий поліс №5159 від 18.06.2015 (код 3530); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №455 від 29.11.2012 (код 4104); договір (контракт) про перевезення №24 від 13.03.2012 (код 4301); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) ЄРД-00 №200498 від 22.06.2015 (код 5053); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5503); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5504); сертифікат про походження товару №ІS-003999-1 від 09.06.2015 (код 7011); договір страхування №10101461 від 06.12.2013 (код 9000); заявка на перевезення вантажу від 12.06.2015 (код 9000); лист виробника б/н від 19.06.2015 (код 9000); повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015 (код 9000); сертифікат якості б/н від 09.06.2015 (код 9000) (а.с.135-166).

До митної декларації №100260002/2015/172183 від 23.06.2015 позивач додав такі документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2012/0000146 від 30.01.2015 (код 1602); міжнародну автомобільну накладну б/н від 19.06.2015 (CMR) (код 2730); документ, що підтверджує вартість перевезення товару №455-199 від 19.06.2015 (код 3007); рахунок-фактуру (інвойс) №SR010370 від 09.06.2015 (код 3105); пакувальний лист б/н від 09.06.2015 (код 3141); страховий поліс №5160 від 18.06.2015 (код 3530); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 11.11.2013 (код 4103); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 12.01.2013 (код 4103); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 02.04.2014 (код 4103); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 06.01.2013 (код 4103); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №455 від 29.11.2012 (код 4104); договір (контракт) про перевезення №24 від 13.03.2012 (код 4301); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) ЄРД-00 №200498 від 22.06.2015 (код 5053); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5503); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5504); сертифікат про походження товару №ІS-004002-1 від 09.06.2015 (код 7011); договір страхування №10101461 від 06.12.2013 (код 9000); додаткова угода до договору перевезення від 26.06.2012 (код 9000); додаткова угода до договору перевезення від 01.10.2014 (код 9000); додаткова угода до договору перевезення від 02.02.2015 (код 9000); заява на перевезення вантажу №455 від 12.06.2015 (код 9000); лист продавця б/н від 19.06.2015 (код 9000); повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015 (код 9000); сертифікат якості б/н від 09.06.2015 (код 9000) (а.с.68-84).

До митної декларації №100260002/2015/172190 від 23.06.2015 позивач додав такі документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2012/0000146 від 30.01.2015 (код 1602); міжнародну автомобільну накладну б/н від 19.06.2015 (CMR) (код 2730); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2471 від 22.06.2015 (код 3004); документ, що підтверджує вартість перевезення товару №455-200 від 19.06.2015 (код 3007); рахунок-фактуру (інвойс) №SR010372 від 09.06.2015 (код 3105); пакувальний лист б/н від 09.06.2015 (код 3141); страховий поліс №5161 від 18.06.2015 (код 3530); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №455 від 29.11.2012 (код 4104); договір (контракт) про перевезення №24 від 13.03.2012 (код 4301); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) ЄРД-00 №200498 від 22.06.2015 (код 5053); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5503); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5504); сертифікат про походження товару №ІS-004001-1 від 09.06.2015 (код 7011); договір страхування №10101461 від 06.12.2013 (код 9000); заявка на перевезення вантажу від 12.06.2015 (код 9000); лист виробника б/н від 19.06.2015 (код 9000); повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015 (код 9000); сертифікат якості б/н від 09.06.2015 (код 9000) (а.с.95-107).

До митної декларації №100260002/2015/172179 від 23.06.2015 позивач додав такі документи: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами №125/2012/0000146 від 30.01.2015 (код 1602); міжнародну автомобільну накладну б/н від 19.06.2015 (CMR) (код 2730); документ, що підтверджує вартість перевезення товару №455-201 від 19.06.2015 (код 3007); рахунок-фактуру (інвойс) №SR010373 від 09.06.2015 (код 3105); пакувальний лист б/н від 09.06.2015 (код 3141); страховий поліс №5162 від 18.06.2015 (код 3530); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 11.11.2013 (код 4103); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 12.01.2013 (код 4103); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 02.04.2014 (код 4103); доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 06.01.2013 (код 4103); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №455 від 29.11.2012 (код 4104); договір (контракт) про перевезення №24 від 13.03.2012 (код 4301); ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) ЄРД-00 №200497 від 22.06.2015 (код 5053); інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5501); інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5503); інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2730 від 19.06.2015 (код 5504); сертифікат про походження товару №ІS-004000-1 від 09.06.2015 (код 7011); договір страхування №10101461 від 06.12.2013 (код 9000); повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015 (код 9000); сертифікат якості б/н від 09.06.2015 (код 9000) (а.с.118-127).

Після подачі митних декларацій позивач 23.06.2015 отримав від відповідача електронні повідомлення, в яких зазначено, що відповідно до ст.53 МК України до митних декларацій №100260002/2015/172179, №100260002/2015/172183, №100260002/2015/172186 необхідно подання таких документів для підтвердження митної вартості товарів: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с.207, 208,210).

Також 23.06.2015 позивачем отримано електронне повідомлення відповідача про необхідність подання до митної декларації №100260002/2015/172190 від 23.06.2015 документів для підтвердження митної вартості товарів та додаткових документів: якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; за власним бажанням інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с.209).

Листом позивача від 23.06.2015 №1083 до митної декларації №100260002/2015/172179 для підтвердження вартості надано такі документи: прайс-лист б/н від 27.05.2015, комерційну пропозицію б/н від 27.05.2015, копію митної декларації країни відправлення №MRN15LTLUB0001491F6Е1 від 19.06.2015; а також повідомлено, що для підтвердження витрат на транспортування разом з електронною декларацією вже подавались транспортні перевізні документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка №455-201 від 19.06.2015), договір (контракт) про перевезення №24 від 13.03.2012, страховий поліс №5162 від 18.06.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №455 від 29.11.2012, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 11.11.2013; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 12.01.2013; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 02.04.2014; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 06.01.2013; договір страхування вантажів №10101461 від 06.12.2013; повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015 (а.с.211).

Листом позивача від 23.06.2015 №1089 до митної декларації №100260002/2015/172186 для підтвердження вартості надано такі документи: прайс-лист б/н від 09.06.2015, комерційну пропозицію б/н від 09.06.2015, генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013; а також повідомлено, що для підтвердження витрат на транспортування разом з електронною декларацією вже подавались транспортні перевізні документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка №455-198 від 19.06.2015), документ, що підтверджує вартість перевезення товару (рахунок) №2469 від 22.06.2015, договір про перевезення №24 від 13.03.2012, повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015, заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом №455-198 від 12.06.2015, страховий поліс №5162 від 18.06.2015 (а.с.212).

Листом позивача від 23.06.2015 №1090 до митної декларації №100260002/2015/172190 для підтвердження вартості надано такі документи: прайс-лист б/н від 09.06.2015, комерційну пропозицію б/н від 09.06.2015, генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013; а також повідомлено, що для підтвердження витрат на транспортування разом з електронною декларацією вже подавались транспортні перевізні документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка №455-200 від 19.06.2015), документ, що підтверджує вартість перевезення товару (рахунок) №2471 від 22.06.2015, договір про перевезення №24 від 13.03.2012, повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015, заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом №455-200 від 12.06.2015, страховий поліс №5161 від 18.06.2015 (а.с.213).

Листом позивача від 23.06.2015 №1088 до митної декларації №100260002/2015/172183 для підтвердження вартості надано такі документи: прайс-лист б/н від 09.06.2015, комерційну пропозицію б/н від 09.06.2015, експортну декларацію №MRN15LTLUB0001491F692 від 19.06.2015; а також повідомлено, що для підтвердження витрат на транспортування разом з електронною декларацією вже подавались транспортні перевізні документи, а також документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів: документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка №455-199 від 19.06.2015), договір (контракт) про перевезення №24 від 13.03.2012, заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом №455-199 від 12.06.2015, генеральний договір добровільного страхування вантажів №101014611 від 06.12.2013; страховий поліс №5160 від 18.06.2015; повідомлення №180615/1-додаток №1 від 18.06.2015, додаткова угода №1 до договору перевезення від 26.06.2012, додаткова угода №3 до договору перевезення від 01.10.2014, додаткова угода №4 до договору перевезення від 02.02.2015, також вказано, що оскільки пунктом 8.1. контракту №44 від 29.11.2012 передбачено, що оплата здійснюється через 45 календарних днів з дати інвойсу надати виписку з бухгалтерської документації на даний момент немає можливості (а.с.214).

У всіх супровідних листах декларанта позивача вказано, що інші документи надати немає можливості у звязку з їх відсутністю.

За результатами перевірки митних декларацій та додатково поданих документів, що підтверджують визначену митну вартість, Київська міська митниця ДФС (митний пост «Східний») прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 23.06.2015 № 100260002/2015/000350/1 та картку відмови в оформленні декларації (поставка 455-198) (а.с.170-173); від 23.06.2015 №100260002/2015/000349/1 та картку відмови в оформленні декларації (поставка 455-199) (а.с.86-89); від 23.06.2015 №100260002/2015/000351/1 та картку відмови в оформленні декларації (поставка 455-200) (а.с.109-112); від 23.06.2015 №100260002/2015/000347/1 та картку відмови в оформленні декларації (поставка 455-201) (а.с.128-131).

Отже, митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 2,00 USD/кг.

Київською міською митницею ДФС в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» всіх оскаржуваних у справі рішень зазначено, що в порядку здійснення митного контролю в результаті перевірки документів та відомостей, які в них містяться, встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість та обраний метод її визначення не підтверджені документально, а саме наявні розбіжності у документах, наданих митниці.

Зокрема, у рішенні №100260002/2015/000350/1 від 23.06.2015 вказано на наявність таких розбіжностей: в СМR від 19.06.2015 б/н зазначено умови поставки DAF, відмінні від умов поставки, зазначених в інвойсі від 09.06.2015 №SR010369 (CIF беручи до уваги лист Iceland Pelagic від 19.06.2015); у страховому полісі вказано замовлення, яке декларантом не надано; у зовнішньоекономічному контракті передбачено замовлення, яке до митного оформлення декларантом не надано; декларантом не надано повний перелік документів, передбачених пунктом 7 зовнішньоекономічного договору.

У рішенні №100260002/2015/000349/1 від 23.06.2015 відповідач вказав на наявність таких розбіжностей: у страховому полісі вказано замовлення, яке декларантом не надано; у зовнішньоекономічному контракті передбачено замовлення, яке до митного оформлення декларантом не надано; декларантом не надано додаток 3 до зовнішньоекономічного договору; декларантом не надано повний перелік документів, передбачених пунктом 7 зовнішньоекономічного договору; декларантом не надано додаток 2 до договору перевезення.

У рішенні №100260002/2015/000351/1 від 23.06.2015 відповідач звертає увагу на наявність таких розбіжностей: в СМR від 19.06.2015 б/н зазначено умови поставки DAF, відмінні від умов поставки, зазначених в інвойсі від 09.06.2015 №SR010372 (CIF беручи до уваги лист Iceland Pelagic від 19.06.2015); у зовнішньоекономічному контракті передбачено замовлення, яке до митного оформлення декларантом не надано; декларантом не надано повний перелік документів, передбачених пунктом 7 зовнішньоекономічного договору.

У рішенні №100260002/2015/000347/1 від 23.06.2015 відповідач вказав на наявність таких розбіжностей: у страховому полісі вказано замовлення, яке декларантом не надано; у зовнішньоекономічному контракті передбачено замовлення, яке до митного оформлення декларантом не надано; декларантом не надано додаток №1 до зовнішньоекономічного договору; декларантом не надано повний перелік документів, передбачених пунктом 7 зовнішньоекономічного договору.

У всіх рішеннях відповідач вказує на неподання декларантом додаткових документів, витребуваних митним органом на підставі частин 2 та 10 статті 58 МК України. Зазначено про проведення консультацій, в рамках яких встановлено, що поданими додатковими документами декларантом розбіжності та недоліки не усунуто. Вказано на ненадання декларантом виписки з бухгалтерської документації та висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

У всіх рішеннях відповідач зазначає, що обраний декларантом метод 1 не відповідає умовам, визначеним статтею 58 МК України, застосування першого методу неможливо. За результатом проведеної консультації в порядку ч. 5 ст. 55, ч. 4 ст. 57 МК України, встановлено, що у декларанта та митниці відсутня інформація про ціну на ідентичні та подібні товари, які продано на експорт в Україну у максимально наближений період до даного ввезення, тому методи 2, 3 не можуть бути застосовані. Методи 4 та 5 не можуть бути застосовані, так як у митниці та декларанта відсутня інформація про ціну товарів відповідно до вимог статей 62, 63 МК України. У митниці наявна інформація щодо вартості товарів з подібними характеристиками, які продано на експорт в Україну у максимально наближений період. Декларанту запропоновано задекларувати митну вартість за методом 6 на підставі інформації, наявної у митниці. При цьому в якості джерел інформації у рішеннях №100260002/2015/000350/1, №100260002/2015/000349/1 та №100260002/2015/000347/1 вказано: МД від 12.06.2015 №100260002/2015/171990; а у рішенні №100260002/2015/000351/1- МД від 16.06.2015 №100260002/2015/172077.

У зв'язку з відмовою Київської міської митниці ДФС у митному оформленні, позивач на підставі частини сьомої статті 55 Митного кодексу України здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за новими митними деклараціями №100260002/2015/172191 від 23.06.2015, №100260002/2015/172193 від 23.06.2015, №100260002/2015/172188 від 23.06.2015, №100260002/2015/172192 від 23.06.2015 (а.с.93-94, 116-117, 133-134, 174-175).

Розмір переплати податків та зборів ТОВ «Фоззі-Фуд» після коригування митної вартості становив 283385,36 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, звернувся до суду з цим позовом про визнання рішень про коригування митної вартості протиправними та їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 246 Митного кодексу України (далі - МК) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ст. 257 МК).

Статтями 49, 50 МК визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою ст.58 МК також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із ст. 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 МК).

Згідно з частиною 1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст.53 МК передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч. 5 ст. 57 МК забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що позивачем не надано в повному обсязі додаткові документи згідно ч. 3 ст. 53 МК.

Відповідно до ст. 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Як слідує з матеріалів справи, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору стало те, що відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та надані документи містять розбіжності (в СМR від 19.06.2015 б/н зазначено умови поставки DAF, відмінні від умов поставки, зазначених в інвойсі від 09.06.2015 №SR010369, №SR010372 (CIF беручи до уваги лист Iceland Pelagic від 19.06.2015); у страховому полісі вказано замовлення, яке декларантом не надано; у зовнішньоекономічному контракті передбачено замовлення, яке до митного оформлення декларантом не надано; декларантом не надано повний перелік документів, передбачених пунктом 7 зовнішньоекономічного договору; декларантом не надано додаток 3 до зовнішньоекономічного договору; декларантом не надано додаток 2 до договору перевезення; декларантом не надано додаток №1 до зовнішньоекономічного договору).

Суд не погоджується з позицією митного органу про те, що надані позивачем документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності), з огляду на наступне.

Аналіз вищевказаних норм свідчить про обов'язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом та слідує з п. 3.1 Контракту всі ціни на даному Контракту, як і умови поставок здійснюються на умовах CIF/FCA Клайпеда, Литва, згідно Incoterms 2010.

Відповідно до інвойсів №SR010369, №SR010370, №SR010372, №SR010373 від 09.06.2015 визначено умови поставки : CFR Klaipeda, однак листом компанії-виробника, Продавця за зовнішньоекономічним контрактом від 19.06.2015 б/н повідомлено, що в інвойсах №SR010369, №SR010370, №SR010372, №SR010373 від 09.06.2015 була допущена помилка, коректними є умови поставки CIF Клайпеда, Литва (а.с.78).

Суд зазначає, що даний лист компанії-виробника б/н від 19.06.2015 під кодом 9000 вказаний у графі 44 всіх митних декларацій по даній справі.

Отже, судом встановлено, що товар поставлявся на умовах CIF Клайпеда, Литва.

Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати від 01.01.2010 Інкотермс, що введені в дію з 01.01.2011, базисні умови поставки СIF (COST, INSURANCE AND FREIGHT (... named port of destination) ВАРТІСТЬ, СТРАХУВАННЯ ТА ФРАХТ (... назва порту призначення) означають, що термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.

Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, ПРОТЕ, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов'язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, продавець зобов'язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Термін CIF зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін CIP.

Отже, зазначені в інвойсі умови поставки CIF Клайпеда, Литва передбачають, що перевезення та страхування оплачені Продавцем до порту призначення. Тобто, відповідно до Контракту, транспортування та страхування товару оплачені компанією «Iceland Pelagic ehf», Ісландія до порту призначення в місті Клайпеда, Литва.

Це означає, що до ціни товару включені витрати із перевезення та страхування поставленого товару до порту призначення в місті Клайпеда, Литва.

Транспортування товару від міста Клайпеда (Литва) до с.Димитрово (Україна) здійснювалось автомобільним транспортом на підставі укладеного договору №24 від 13.03.2012 між ТОВ «Агротеп» (Перевізник) та ТОВ Фоззі-Фуд (Замовник).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

За приписами п. 5 частини 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В даному випадку це витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до пп. б п.1 ч.1 ст.335 МК України під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі такі документи та відомості, зокрема, при перевезенні автомобільним транспортом транспортні (перевізні) документи (міжнародні товаротранспортні накладні).

Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 19.05.1956 (Конвенція СMR), ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ст.6 Закону України «Про транзит вантажів», п.1 ч.2 ст.191 Митного кодексу України перевезення вантажів автомобільним транспортом супроводжується міжнародною автомобільною накладною (СMR).

Як встановлено вище судом, СMR були подані позивачем по всіх чотирьох поставках, позаяк вони зазначені у графі 44 митних декларацій під кодом 2730, що не оспорюється відповідачем.

Суд зазначає, що для підтвердження транспортних витрат від міста Клайпеда, Литва до с.Димитрово, Україна по всім чотирьом поставкам разом з митними деклараціями ТОВ «Фоззі-Фуд» окрім міжнародних автомобільних накладних CMR подавало довідки про транспортні витрати (код 3007); договори про надання транспортних послуг (код 4301), заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом (код 9000), рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги.

Досліджуючи питання щодо достатності наданих під час митного оформлення транспортних (перевізних) документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та, відповідно, можливості обчислення митної вартості оцінюваних товарів без додаткового витребування вказаних документів, судом встановлено наступне.

Досліджуючи зміст наданих позивачем під час митного оформлення документів на підтвердження понесених витрат на транспортування та перевезення імпортованих товарів судом встановлено, що перевезення оцінюваних товарів за поданими митними деклараціями здійснювалось згідно договору №24 від 13.03.2012 між ТОВ «Агротеп» (Перевізник) та ТОВ Фоззі-Фуд (Замовник), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Перевізник приймає на себе організацію перевезення вантажів, здійснення транспортно-експедиторського обслуговування вантажів відповідно до інструкцій та за рахунок коштів Замовника.

Відповідно до умов, викладених у п.3.1 даного договору, після попередньої усної домовленості з Перевізником Замовник направляє замовлення-заявку у письмовому вигляді не пізніше ніж три дня до строку надання автотранспортних засобів Перевізником. Заявка є невідємною частиною цього договору.

Щодо платежів та взаємних розрахунків сторони договору №24 від 13.03.2012 домовились, що вартість фрахту та інших послуг вказуються в заявці Замовника на перевезення, розрахунок проводиться в гривні, шляхом перерахування грошових коштів з банківського рахунку Замовника на банківський рахунок Перевізника, датою оплати вважається день списання грошових коштів з банківського рахунку Замовника (п.5.1).

Відповідно до п.5.2 договору №24 від 13.03.2012 платежі та взаємні розрахунки за виконані послуги проводяться на підставі підписаного сторонами Акта виконаних робіт і виставленого Виконавцем рахунку впродовж 30-ти банківських днів, якщо інше не передбачено заявкою на перевезення.

Судом встановлено, що декларантом під час митного оформлення товарів по всім поставкам, розглядуваним у даній справі, були надані копії заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом №455-199 від 19.06.2015, №455-200 від 19.06.2015, №455-198 від 19.06.2015, №455-201 від 19.06.2015 з оголошеною вартістю фрахту 30000 грн. за кожною заявкою (а.с.77, 99, 165, 215).

Отже, виходячи з умов проведення між сторонами платежів та взаємних розрахунків, станом на дату митного оформлення товарів 23 червня 2015 року строк оплати за виконані послуги із перевезення вантажів від міста Клайпеда (Литва) до с.Димитрово (Україна) не настав, відтак для розрахунку транспортних послуг за перевезення вантажів, здійснюваних на підставі заявок на перевезення від 19.06.2015, до уваги слід брати вартість перевезення, яка вказана в заявках Замовника, що прямо передбачено п.5.1 договору.

Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відносяться документи, визначені у Правилах заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296.

Відповідно до графи 20 розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості передбачено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до абзацу 8 пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248, слідує, що перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

На підтвердження вартості перевезення від міста Клайпеда (Литва) до с.Димитрово (Україна) по всіх поставках під час митного оформлення декларантом позивача надавались довідки про транспортні послуги №455-199 від 19.06.2015, №455-200 від 19.06.2015, №455-201 від 19.06.2015, №455-198 від 19.06.2015, які видані перевізником товарів автомобільним транспортом ТОВ «Агротеп» (а.с.71, 100, 122, 157).

Отже, для надання митниці інформації перевізником позивача були складені спеціальні документи, а саме, довідки про транспортні послуги, що по суті є калькуляціями транспортних витрат, які містять всю необхідну інформацію для митного оформлення товарів, а саме: реквізити сторін, сума та валюта платежу, реквізити договору перевезення, маршрут, номер інвойсу, номер замовлення, номер автотранспортного засобу та напівпричепу, яким здійснювалося перевезення і який зазначений у CMR, що дає можливість повністю ідентифікувати відповідні рахунки та довідки про транспортні витрати з відповідною поставкою.

Так, суд зазначає, що сума оплати за перевезення оцінюваних товарів від міста Клайпеда (Литва) до с.Димитрово (Україна) у всіх заявках є однаковою та складає 30000,00 грн., що і відображено у довідках про транспортні послуги, складених перевізником - ТОВ «Агротеп» №455-199 від 19.06.2015, №455-200 від 19.06.2015, №455-201 від 19.06.2015, №455-198 від 19.06.2015, що повністю дозволяло відповідачу під час митного оформлення перевірити числове значення заявленої митної вартості, і, зокрема, вартість послуг з перевезення оцінюваних товарів.

При цьому в усіх наданих довідках про транспортні витрати сума витрат на транспортування товарів складає 30000,00 грн. за кожну поставку, з яких 17276,00 від місця навантаження до кордону з Україною та 12724,00 грн. по території України, що дозволяло виокремити витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Відтак надані перевізником довідки про транспортні витрати і є тією самою калькуляцією транспортних витрат, яка є документом, що містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до графи 20 розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296.

Згідно п. 2 ч. 11 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення на територію України.

Відповідно, витрати на транспортування після ввезення товарів на митну територію України не повинні включатися позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення.

При цьому митне законодавство не передбачає конкретний спосіб, в який вартість перевезення від місця за кордоном до митного кордону України повинна бути виділена з ціни окремим рядком в акті надання транспортних послуг, а тільки вказує, що така вартість повинна бути документально підтверджена та піддаватися обчисленню.

Крім того, в довідках про транспортні послуги, наданих позивачу перевізником - ТОВ «Агротеп», ціна за надання транспортних послуг до митного кордону України була виділена, відповідно, наявність наданих документів під час митного оформлення дозволяла обчислити вартість перевезення від місця за кордоном до митного кордону України.

Крім довідок про транспортні послуги декларантом позивача під час митного оформлення надавались рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги, складені перевізником ТОВ «Агротеп», №№ 2469, 2470, 2471, 2472 від 22.06.2015, які також дозволяли виокремити вартість перевезення оцінюваних товарів від м.Клайпеда (Литва) до місця ввезення на митну територію України прикордонного переходу Ягодин (а.с.98, 156, 216, 217).

Таким чином, аналіз документів, наданих позивачем дає можливість ідентифікації та виділення витрат на транспортування імпортованого товару після ввезення, не включених до митної вартості товарів, з загального розміру витрат на транспортування до митного кордону України, що в свою чергу не суперечить загальновизнаним принципам бухгалтерського обліку та вказує на безпідставність доводів відповідача.

З приводу посилання відповідача в оскаржуваних рішеннях №100260002/2015/000350/1 та №100260002/2015/000351/1 на те, що в СМR від 19.06.2015 зазначено умови DAF, відмінні від умов поставки, зазначених в інвойсах від 09.06.2015 №ІК010372 та від 09.06.2015 №ІК010369, суд зазначає, що вказаний висновок відповідача ґрунтується на неповному дослідженні міжнародних товарно-транспортних накладних, що були надані позивачем до митного оформлення, оскільки в графі 20 CMR було зазначено «DAF» - марку автомобіля, на якому здійснювалась перевезення товару з реєстраційними номерами АА8523/ОА//АА0991ХМ, в той же час в графі 14 та графі 15 СМR, в якій зазначаються умови поставки Incoterms, жодних посилань на умови поставки DAF відсутні (а.с.97, 155).

Щодо ненадання додатку номер №3 до зовнішньоекономічного контракту №455 від 29.11.2012, то позивач в письмових поясненнях до позову зазначає, що при митному оформленні було помилково змінено нумерацію додаткових угод. Тому додаткової угоди №3 зовнішньоекономічного контракту №455 від 29.11.2012 не існує і надати таку позивач при митному оформленні не мав змоги.

Стосовно посилань митного органу в оскаржуваних рішеннях на ненадання позивачем замовлень, вказаних у страховому полісі, суд зазначає таке.

Дійсно, в страхових полісах, наданих декларантом до кожної митної декларації є посилання на номери замовлень, проте як вже встановлено судом копії заявок на перевезення вантажів автомобільним транспортом №455-199 від 19.06.2015, №455-200 від 19.06.2015, №455-198 від 19.06.2015, №455-201 від 19.06.2015 по всім поставкам, розглядуваним у даній справі, були надані декларантом під час митного оформлення, що підтверджується графою 44 митних декларацій та картками відмови у митному оформленні, відтак твердження відповідача в цій частині є помилковими.

Відповідач в запереченнях проти позову зазначає, що в декларації митної вартості декларантом зазначена сума страхування, розрахована відповідно до тарифу, який вказаний у страховому полісі, а не у договорі страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль митної вартості здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.7 ч. 10. ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на страхування цих товарів.

Із наданих під час митного оформлення декларацій митної вартості по всіх чотирьох поставках слідує, що витрати на страхування складають 1321,26 грн. по кожній поставці (а.с.218-225).

Суд зазначає, що у відповідача не виникло сумнівів щодо числового значення митної вартості задекларованих позивачем товарів, в частині витрат на страхування, які були розраховані відповідно до тарифу, який зазначений в страховому полісі на рівні 0,17 % від страхової суми, а посилання відповідача на розбіжності в страховому тарифі, що зазначений в генеральному договорі добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611 та страховому полісі, судом не може бути взяте до уваги, позаяк, проведення митного контролю і митного оформлення здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, а не шляхом перевірки виконання сторонами умов договору, що не належить до компетенції відповідача.

Щодо посилання відповідача, що декларантом не було надано до митного оформлення копію митної декларації країни відправлення суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 ст. 53 МК України надання копії митної декларації країни відправлення для визначення митної вартості товарів передбачається лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином митна декларація країни відправлення є додатковим документом, який подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та повинна оцінюватися у комплексі з іншими документами, поданими позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 МК України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 334 МК України особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов'язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Не містить будь-яких застережень щодо оформлення копії митної декларації країни відправлення й ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, пунктом 7 якої передбачено обовязок декларанта лише за відповідних умов надати додатковий документ копію митної декларації країни відправлення.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України.

Суд зазначає, що пункт 3.15 розділу 3 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» визначає, що митна служба вимагає представлення оригіналу декларації на товари і тільки мінімально необхідної кількості копій.

Державною митною службою України в своєму листі від 29.09.2009 №б/н до ОСОБА_1 підприємців при Кабінеті Міністрів України «Щодо постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2009 N 767 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», зазначено, що про неможливість подання навіть копії вантажної митної декларації країни відправлення повідомлено Держмитслужбу Представництвом України при Європейських Співтовариствах (лист від 20.08.09 № 3111/16-230-1791).

За повідомленням Представництва України при Європейських Співтовариствах, Європейською стороною проінформовано про неприйнятність застосування подібної практики відносно імпортерів країн-членів ЄС, у зв'язку з тим, що імпортер (мається на увазі резидент України):

по-перше, не є власником експортної декларації, вона належить експортерові та митним органам країни експорту, при цьому імпортер не має доступу до експортної декларації;

по-друге, з 1 липня 2009 року митними органами ЄС для оформлення приймається виключно електронні декларації, декларації в паперовому форматі не використовуються;

по-третє, якщо товари експортуються після режиму транзиту (залізниця, TIR), застосовується спрощена процедура митного оформлення у режимі експорт.

Зі змісту цього листа Державної митної служби України від 29.09.2009 б/н вбачається, що Європейська Комісія ще листом від 27.03.2008 наголосила, що вимога надання копії експортної вантажної митної декларації не відповідає міжнародним митним стандартам, сучасній митній практиці і може бути розглянута як торговельний бар'єр.

При цьому суд зазначає, що декларантом позивача надано під час митного оформлення копію митної декларації країни відправлення, а саме до митних декларацій №100260002/2015/172179, №100260002/2015/172183 від 23.06.2015, проте ненадання декларантами позивача копій митних декларацій країни відправлення до митних декларацій №100260002/2015/172190 №100260002/2015/172186 від 23.06.2015 не може свідчити про не підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки копія експортної митної декларації є лише додатковим документом, який повинен досліджуватись у комплексі з іншими документами, що були подані до митного оформлення.

Суд зазначає, що митний орган, встановивши ненадання декларантом експортної декларації, жодним чином не обґрунтовує, яким чином ця обставина позбавляє митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Отже, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є не достатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Фоззі-Фуд» були надані усі наявні у нього документи, що підтверджували митну вартість товару і обраний метод визначення митної вартості товару. Надані відомості про визначення митної вартості товару базуються на об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а митним органом в свою чергу не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для визначення митної вартості товару.

Щодо посилання відповідача на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Загальні положення визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, методи її визначення врегульовані статтями 57-64 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведеної норми слідує, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Крім того, законодавцем обмежене право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом (ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України).

Частинами 4-8 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов'язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Стосовно посилань митного органу про те, що вимоги митного органу про надання додаткових документів виконані не в повному обсязі, суд звертає увагу на таке.

Відповідачем, в порушення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України не доведено, що подані необхідні документи для підтвердження митної вартості містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В той же час, Верховним Судом України в постанові від 17.06.2014 у справі №21-148а14 зазначено, що митні органи у випадку наявності обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої митної вартості товару мають право витребувати додаткові документи для перевірки правильності цієї вартості товару. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості, а не всі документи. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

У листах позивача від 23.06.2015 №1088, №1089, №1090, №1083 про надання додаткових документів було зазначено про причини неподання певних додаткових документів, а саме - через їх відсутність у ТОВ «Фоззі-Фуд». В свою чергу, надати всі банківські платіжні документи, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, виписки з бухгалтерської документації під час митного оформлення позивач не мав змоги у звязку з їх відсутністю, а саме відповідно до п. 8.1 контракту №455 від 29.11.2012 передбачено, що оплата за товар здійснюється через 45 календарних днів з дати інвойсу. При цьому, Митний кодекс України зобов'язує надавати додаткові документи лише у разі їх наявності у декларанта.

На те, що додаткові документи надаються на вимогу митного органу виключно у разі їх наявності у декларанта звертає увагу також Міністерство доходів і зборів України у консультації від 28.08.2013 №9921/6/99-99-24-02-04-25, яка була надана на запит компаній-членів Американської торговельної палати в Україні.

Отже, відповідачем невизнання митної вартості, заявленої декларантом, та визначення митної вартості за іншим методом, відмінним від першого методом, здійснено не обґрунтовано, без посилання на документи, надані декларантом та причини неможливості застосування першого методу визначення митної вартості. А відтак, враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що згідно наданих відповідачу документів разом із митними деклараціями за оскаржуваними рішеннями у Київської міської митниці ДФС не було підстав вважати надану інформацію необ'єктивною, документально непідтвердженою та такою, що не піддається обчисленню або має розбіжності.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості митницею було застосовано одразу резервний метод, без послідовного застосування попередніх п'яти та без обґрунтування неможливості їх застосування.

Окрім того, суд зазначає, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, митниця посилалась на наявність інформації про те, що ідентичні товари було оформлено за вищою митною вартістю. Однак жодних законних підстав для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною контракту митницею не зазначено.

Відомості з iнформацiйних баз даних відповідача мають лише допоміжний iнформацiйний характер при прийнятті митницею вiдповiдних рішень та з об'єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів i умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбiжнiсть мiж рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовiрнiсть даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.10.2014 по справі № К/800/39236/14 (Реєстраційний номер судового рішення згідно ЄДРСР №40927683).

Разом з цим, та обставина, що в ціновій базі даних є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Цінова база даних Міндоходів, правонаступником якого є ДФС, не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

З наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що Київська міська митниця ДФС безпідставно зазначила в рішеннях про коригування митної вартості товарів, що використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Не знайшли свого підтвердження й доводи відповідача щодо відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, у зв'язку з чим зазначені рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, оскаржувані рішення відповідача оцінюються судом, виходячи з доведеності тих обставин (фактичних підстав) і норм права (юридичних підстав), які наведені митницею у спірних рішеннях та вимог, які висувалися позивачу у зв'язку з митним оформленням, що забезпечує дотримання принципу правової визначеності при вирішенні спірних взаємовідносин.

Зазначені відповідачем у запереченнях проти позову розбіжності, наявні на його думку у поданих до митного оформлення документах, які не були ним зазначені під час прийняття рішень, не можуть бути прийняті до уваги для з'ясування обґрунтованості оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, оскільки з урахуванням вищевикладеного такі рішення повинні обґрунтовуватись під час їх прийняття, а не під час оскарження в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі.

Суд зазначає, що позивачем в прохальній частині позову було допущено технічну помилку при надрукуванні дати рішення про коригування митної вартості товарів №015/000347/1 від 23.06.2015, що оскаржується, а саме замість 23.06.2015 вказано 25.06.2015, натомість за змістом позовної заяви позивач посилається та оскаржує саме рішення №015/000347/1 від 23.06.2015.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4250,78 грн., відповідно до платіжного доручення від 21.12.2015 №3153749, оригінал якого знаходиться в матеріалах адміністративної справи (а.с.2), підлягають стягненню на його користь згідно положень статті 94 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС (митний пост «Східний») про коригування митної вартості товарів №100260002/2015/000350/1 від 23.06.2015; №100260002/2015/000349/1 від 23.06.2015; №100260002//1 від 23.06.2015; №015/000347/1 від 23.06.2015.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 4250,78 грн. (чотири тисячі двісті пятдесят грн. 78 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, ідентифікаційний код 32294926) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Київської міської митниці ДФС (ідентифікаційний код 39422888, місцезнаходження 03680, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, будинок 8 А).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.