Справа № 22а-8126/11
Суддя: Бондаревська С. М.
Дата ухвалення: 2011-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22а-8126/11 Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бондаревської С.М.

Суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у письмовому провадженні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляційною

скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області

на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 травня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. По справі вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області просить скасувати постанову з підстав порушення норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних- вимог відмовити повністю, оскільки не враховано, що органи Пенсійного фонду вправі здійснювати виплати лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню.

У відповідності з ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та відповідно до ст. 6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст. 6 Закону України " Про соціальний захист дітей війни", за вищевказаний період.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті є правомірним.

Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Законом України від 02 грудня 2010 року № 2748-VІ, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 травня 2010 року

- залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та підлягає оскарженню до Вищого Адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до ВАСУ.

Головуючий суддя:/підпис/ОСОБА_1
Судді:/підпис/ОСОБА_2
/підпис/ОСОБА_3

З оригіналом згідно: