Справа № 211/2297/16-а (2-а/211/47/16)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" серпня 2016 р. справа №211/2297/16-а (2-а/211/47/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:ОСОБА_1, суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року у справі №211/2297/16-а за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання перерахувати пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.05.2016 року звернулась до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок пенсії за віком з 20 грудня 2015 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013, 2014 роки.

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Зобовязано Криворізьке південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії за віком з 20 грудня 2015 року із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013, 2014 роки.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2010 року ОСОБА_2 управлінням Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 27, а.с. 28-32).

З 03.01.2012 року в звязку з виходом на роботу ОСОБА_2 вихователем Комунального комбінованого дошкільного навчального закладу №259 по спеціальності, виплату позивачу пенсії за вислугу років припинено та повернуто трудову книжку (а.с. 33, 34).

05.08.2015 року після досягнення пенсійного віку позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу з заявою про переведення на пенсію за віком та позивачу призначено пенсійним органом пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» (а.с.35, 9).

На обліку в УПФУ в Довгинцівському районі, правонаступником якого є Криворізьке південне обєднане УПФУ Дніпропетровської області, пенсійна справа позивача знаходиться з 01.12.2015 року (а.с. 36-38).

06.05.2016 року Криворізьке південне обєднане УПФУ Дніпропетровської області на звернення ОСОБА_2 від 29.04.2016 року повідомило про відсутність підстав для перерахунку пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати за 2012, 2013, 2014 роки (а.с. 9-10).

Вказану відмову позивач оскаржила до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій управління ПФУ, оскільки позивачу призначено пенсію за іншим законом, тому відповідач неправомірно застосував показник заробітної плати за 2009 рік.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 після звільнення отримувала пенсію за вислугу років. З 05 серпня 2015 року позивач одержує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Не погодившись із розміром нарахованої пенсії, ОСОБА_2 29.04.2016 року звернулась до управління ПФУ із заявою, в якій просила перерахувати їй пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення цієї пенсії. Проте, відповідач здійснив переведення пенсії позивача з одного виду на інший відповідно до статті 45 Закону № 1058-ІV та при її розрахунку не застосував показник середньої заробітної плати за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за цим Законом, а залишив такий показник за 2009 рік (а.с.8, 9-10).

Як зазначалось вище, з 07.10.2010 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

05.08.2015 року після досягнення пенсійного віку позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України в Саксаганському районі м.Кривого Рогу з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» № 1058-ІV.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Пенсія за вислугу років вказаним Законом не передбачена.

Частиною третьою статті 45 цього Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак ОСОБА_2 призначено іншу пенсію за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення», що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV вона вперше звернулась в серпні 2015 року.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 31 березня 2015 року № 21-612а14, від 02.12.2015 року № 193/1029/14-а.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки позивач звернулась у 2015 році за призначенням іншої пенсії за іншим законом, то при її обчисленні має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013, 2014 роки, як це передбачено ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року у справі №211/2297/16-а залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року у справі №211/2297/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак