Справа № 804/3222/16
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2016 рокусправа № 804/3222/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року

у справі №804/3222/16

за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області

до головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» в особі голови комісії ОСОБА_1

за участю третіх осіб - приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод», Державного закладу «Дорожня клінічна лікарня станції Дніпропетровськ ДП «Придніпровська залізниця», ОСОБА_2

про визнання протиправними дій, скасування акту, зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» в особі голови комісії ОСОБА_1, в якому просило:

- визнати протиправними дії Відокремленого структурного підрозділу «Дніпропетровське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» в особі голови комісії ОСОБА_1 субєкта владних повноважень щодо складання і затвердження Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_2 за формою П-4 від 21.01.2016р.;

- скасувати Акт розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_2 за формою П-4 від 21.01.2016р.;

- зобовязати Відокремлений структурний підрозділ «Дніпропетровське міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемслужби у Дніпропетровській області» в особі голови комісії ОСОБА_1 призначити повторне (додаткове) розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_2.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування ухвали суду першої інстанції зазначив, що у даному випадку акт розслідування причин виникнення професійного захворювання відповідача, який оскаржує позивач, не є актом індивідуальної дії, позивач не наділений правом оскарження даного акту, а також відповідач не є субєктом владних повноважень, чи особою, якій делеговані такі повноваження законом по відношенню до позивача.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на невідповідність рішення суду нормам процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року у справі №804/3222/16 та ухвалити нове рішення апеляційного суду про відкриття провадження в адміністративній справі №804/3222/16.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що правовідносини між позивачем та відповідачем у даному випадку належать до сфери публічно-правових відносин та мають усі притаманні цим правовідносинам ознаки, у звязку з чим даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, позивач зазначає, що органи, установи та заклади державної санітарно-епідеміологічної служби, їхні посадові особи у сфері державного санітарно-епідеміологічного нагляду є субєктами владних повноважень на підставі Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року №4004-ХІІ (далі Закон №4004), рішення, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказує, що затверджений у встановленому порядку акт форми П-4 безпосередньо призводить до виникнення певних обовязків у учасників правовідносин, зокрема позивача, щодо виплат потерпілому страхових сум на підставі цього акту, а тому акт є таким, що має правове значення, а отже, є рішенням у розумінні пункту 1 частини 2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач також посилається на судову практику, що мала місце під час розгляду цивільної справи №204/1100/16 Ц.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

У судовому засіданні представник позивача доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі, підтримав.

Представник Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод» також підтримав доводи та вимоги, викладені у апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення представників учасників, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2005р. №34/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 12.04.2005р. за №381/10661, нормативно-правовим актом визнається офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це субєктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що стосується актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони приймаються субєктами владних повноважень та породжують права і обовязки тільки у того субєкта, якому вони адресовані.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення із позовом є незгода позивача із складеним відповідачем ОСОБА_3 розслідування причин виникнення професійного захворювання у ОСОБА_2 за формою П-4 від 21.01.2016 р.

Проведення розслідування професійних захворювань проводиться на підставі «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р.

Відповідно до названого Порядку було створено комісію з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у працівника Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Дніпропетровський олійноекстракційний завод» (далі ПрАТ з ІІ «Дніпропетровський олійноекстракційний завод») ОСОБА_2, до складу якої увійшли представники органів державної влади (відділу ВСП «Дніпропетровське МУ ГУ ДСЕС у Дніпропетровській області), представник медичного закладу, представник позивача, три представники роботодавця.

При цьому, вказана комісія не здійснювала владні управлінські функції на основі законодавства, а розслідувала причини виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_2 та склала відповідний акт, який не є рішенням субєкта владних повноважень, а тому не може бути предметом оскарження в адміністративному суді, як і дії щодо його складання та затвердження.

Зазначену правову позицію щодо актів, складених у відповідності до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, викладено у постанові Верховного Суду України від 26.04.2016 р. №58073131.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом першим частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права та відповідає обставинам справи, що виключає підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 червня 2016 року у справі № 804/3222/16 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвала суду складена у повному обсязі 31.08.2016 року.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун