Справа № 2а/2506/869/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року м. Київ К/9991/7140/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Олексієнко М.М., Черпак Ю.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.04.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и л а:
У грудні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними, зобов`язання Київський міський військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України документи для виплати йому одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце під час виконання ним обов`язків військової служби відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку від 28.05.2008р. №499, зобов`язання Міністерства оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 54 місячних грошових забезпечень за останньою посадою на день встановлення ІІ групи інвалідності та перерахувати кошти до ІНФОРМАЦІЯ_1 для виплати йому допомоги у розмірі 95976,40 грн, з урахуванням раніше виплаченої суми, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.04.2011р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011р., позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Київського міського військового комісаріату та Міністерства оборони України.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на день виплати допомоги за останньою посадою на день звільнення, передбаченої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та перерахувати на рахунок Київського міського військового комісаріату суму одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи для виплати позивачу, з урахуванням виплачених сум у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності.
Зобов`язано Київський міський військовий комісаріат виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням виплачених сум у зв`язку із отриманням ІІІ групи інвалідності.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 499, в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 54 місячного грошового забезпечення.
У пункті 2 Порядку також зазначено, що у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у 1996 році позивача було звільнено з військової служби в запас за станом здоров`я у зв`язку з визнанням військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби.
Згідно довідки Міністерства охорони здоров`я України від 20.10.1997р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Судами також встановлено, що НАСК «ОРАНТА» виплатила позивачу страхову суму в розмірі 1850 грн відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992р. №488.
Згідно довідки Міністерства охорони здоров`я України від 17.06.2009р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, безстроково.
20.07.2010р. позивач звернувся до Київського міського військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
Проте листом від 27.07.2010р. у виплаті одноразової грошової допомоги йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю законних підстав для її виплати, оскільки позивач був звільнений з військової служби у 1996 році, тобто до впровадження виплати одноразової грошової допомоги.
28.09.2010р. позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням ІІ групи інвалідності.
Проте листом від 12.10.2010р. позивачу було відмовлено у задоволенні заяви через відсутність для цього правових підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення, передбаченого статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499.
Крім того, суди попередніх інстанцій виходили з того, що строк настання інвалідності після звільнення з військової служби зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499 не обмежується.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки за правилами пункту 2 Порядку №499 у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або в разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позову.
Крім того, «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015р. №21-563а14.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України відхилити, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.04.2011р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2011р. у даній справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.
Судді: О.П. Стародуб

М.М. Олексієнко

Ю.К. Черпак