Справа № 806/1107/16
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року Житомир справа № 806/1107/16

категорія 5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Капинос О.В., суддів: Гуріна Д.М. , Токаревої М.С. ,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу №148 від02.02.2016 року,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.06.2016 №148 в частині застосування до Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" спеціальної санкції - режиму індивідуального ліцензування.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідачем за результатами перевірки складено акт від 07.09.2015 №638/06-25-22-02/32744172/0110. На підставі даного акта Житомирською ОДПІ винесено пдаткове повідомлення-рішення від 23.09.2015 №, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 14990,11 грн. Вказане рішення було оскаржено в судовому порядку. Разом з тим, всупереч тому, що рішення у справі ще не набрало законної сили, ДФС внесла відповідачу подання від 17.12.2015 пр застосування до позивача спеціальної санкції згідно ст.37 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність". Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.12.2015 у справі №806/4914/15 позов ПАТ "ЖМК" задоволено, скасовано податкове повідомлення-рішення 23.09.2015 №, яке стало підставою для прийняття спірного наказу. Вважає, що даним судовим рішення підтверджено помилковість висновків контролюючого органу про порушення позивачем термінів розрахунків у сфері ЗЕД. З огляду на це, зазначає, що є всі підстави для скасування спірного наказу.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно поданих письмових заперечень, просить у позові відмовити. Зокрема у своїх запереченнях зазначає, що Мінекономрозвитку, на підставі матеріалів ДФС України вих. від 29.07.2016 №13074/5/99-99-14-06-16, вх. від 02.08.2016 №03/47014-16, наказом від 08.08.2016 №1307 скасувало дію спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, застосованої до позивача наказом Мінекономрозвитку від 02.02.2016 №148 у частині застосування спеціальної санкції до ПрАТ "ЖМК". Наказ визнано таким, що втратив чинність. Таким чином, неможливо визнати протиправним рішення органу державної влади, яке вже не є чинним, тому предмет спору у справі щодо оскарження наказу від 02.02.2016 №148 - відсутній.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував, з мотивів безпідставності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2015 Державна фіскальна служба України винесла до Міністерства екномічного розвитку і торгівлі України подання №28801/5/99-99-22-05-02-16 про застосування спеціальних санкцій до суб"єктів господарської діяльності, у яких за результатами перевірок встановлено наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями.(а.с.10).

02.02.2016 Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, на підставі подання ДФС винесло наказ №148 про застосування до ПАТ "Житомирський меблевий комбінат" спеціальної санкції, а саме - режим індивідуального ліцензування.

Про даний факт позивачу стало відомо з листа Департаменту економічного розвитку, торгівлі та міжнародного співробітництва ЖОДА від 05.02.2016 №09/2013 направленого на адресу підприємства. (а.с. 8).

Не погоджуючись з таким наказом, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Згідно із п. 1.1 Положення про порядок застосування до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних субєктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року №52 (далі - Положення), спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Як визначає пункт 1.2 Положення, санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.3 Положення, індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачає здійснення Міністерством економічного розвитку і торгівлі України індивідуального ліцензування кожної окремої зовнішньоекономічної операції певного виду зовнішньоекономічної діяльності, що зазначена в статті 4 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

З метою контролю за зовнішньоекономічною діяльністю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що допустили порушення у цій сфері, оформляється разова (індивідуальна) ліцензія, яка видається Міністерством економічного розвитку і торгівлі України чи уповноваженими ним органами. Разова (індивідуальна) ліцензія є підставою для здійснення зовнішньоекономічних операцій суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовано санкції. Оформляється разова (індивідуальна) ліцензія у порядку, визначеному Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та/або пов'язаних з ним законів України, і скасовується Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

Наведені норми законодавства вказують, що Мінекономрозвитку України має право застосовувати до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України спеціальні санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності у випадках у випадках порушення такими субєктами цього Закону та/або повязаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, на підставі відповідного подання уповноважених органів, яке містить визначені законом реквізити.

При цьому, Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" надає право за органам доходів і зборів та іншим уповноваженим органам щодо внесення подання про застосування спеціальної санкції у разі виявлення порушень законодавства з боку субєкта зовнішньоекономічної діяльності та не передбачає долучення до такого подання будь-яких підтверджуючих документів.

Таким чином, виявивши порушення вимог законодавства субєктами зовнішньоекономічної діяльності, органи доходів і зборів, мають право звертатись із поданням про застосування спеціальних санкцій; у свою чергу Мінекономрозвитку України, отримавши відповідне подання, яке відповідає вимогам Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", не має підстав для не розгляду чи відхилення такого подання.

Аналогічну правову позицію висловив і Вищий адміністративний суд України, зокрема в постанові від 28 лютого 2013 року №К/9991/1264/12 та ухвалах від 25 квітня 2013 року №К/9991/96647/11 та від 17 жовтня 2013 року К/9991/2690/11.

З матеріалів справи вбачається, що спеціальна санкція-режим індивідуального ліцензування до ТОВ ЖМК" була застосована за наявність простроченої дебіторської заборгованості за здійсненими зовнішньоекономічними операціями.

Зокрема, за результатами планової документальної виїзної перевірки ПАТ "Житомирський меблевий комбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2014 та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом від 07.09.2015 № 638/06-25-22-02/32744172/0110 встановлено порушення товариством ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", що призвело до не надходження на рахунки ПАТ "Житомирський меблевий комбінат" від нерезидента виручки в сумі, що еквівалентно 384 361,92 грн.

На підставі акту перевірки, за вчинене порушення, Житомирською ОДПІ Головного управління ДФС України було прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.09.2015 за № НОМЕР_1, яким товариству нарахована сума грошового зобов'язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та ШС за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 14 990,11 грн.

Разом з тим, як було встановлено судом, вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.12.2015 у справі №806/4919/15 позов ТОВ "ЖМК" задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 23.09.2015 №000011203.

Постанова набрала законної сили 31.03.2016.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином судовим рішенням встановлено, що Житомирська ОДПІ дійшла помилкових висновків про порушення позивачем термінів розрахунків у сфері ЗЕД згідно акту перевірки від 07.09.2015 №638/06-25-22-02/32744172/0110, висновки якого стали підставою для винесення спірного наказу.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що 08.08.2016 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, на підставі матеріалів Державної фіскальної служби України вих. від 29.07.2016 №13074/5/99-99-14-06-16, вх. від 02.08.2016 №03/47014-16, винесено наказ №1307яким скасовано дію спеціальної санкції, що застосована до ТОВ "ЖМК" згідно наказу від 02.02.2016 №148, а сам наказ визнано таким, що втратив чинність. (а.с. 64-65).

Таким чином, спірний наказ на момент розгляду справи є скасований, а отже відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Тобто, кінцевою метою адміністративного процесу є захист прав, свобод та інтересів позивача.

Таким чином, задоволенню підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а отже, в розумінні КАС України, порушення прав повинно передувати захисту, оскільки судовий захист передбачає наявність встановленого судом в ході розгляду справи факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача

Оскільки акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує чи може породжувати певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, то відсутність правовідносин, що зумовлює реалізація оскаржуваного акту, виключає можливість надання судового захисту.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги ту обставину, що оскаржуваний наказ на час розгляду справи ніяким чином не порушує права та інтереси позивача, оскільки не впливає на його фінансовий стан та не зобов'язує до вчинення будь-яких дій, а отже, і не створює для останнього будь-яких наслідків, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "ЖМК" відсутні. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя О.В. Капинос

Суддя Д.М. Гурін

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 29 серпня 2016 р.