Справа № 361/3305/16-а
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/226/16, cправа № 361/3305/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» серпня 2016 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського міського відділу

(з обслуговування міста Бровари та Броварського району) Головного управління МВС України в Київській області про зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними дії роботодавця та встановлення розміру заробітної плати,

в с т а н о в и в:

08 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Перебуваючи на службі на посаді інспектора розшуку ДАІ Броварського РВ ГУ МВС України у Київській області у званні старшого лейтенанта міліції був відряджений до зони відчуження: з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року в місто Прип'ять - де виконуючи службові обов'язки приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок впливу іонізуючого випромінювання втратив здоров'я та внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС, став інвалідом другої групи й отримав 1 категорію ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, - має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Броварське МВ ГУ МВС України в Київській області видало позивачу довідку про заробітну плату за роботу в населених пунктах в зоні відчуження від 20 лютого 2012 року № 52, з якої вбачається, що йому була виплачена заробітна плата в розмірі - 358 крб. 27 коп.

На звернення ОСОБА_1 до відповідача з проханням провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством та надати нову довідку про отриману заробітну плату, одержану за роботу з ліквідації аварії на ЧАЕС, Броварський міський відділ

(з обслуговування міста Бровари та Броварського району) Головного управління МВС України в Київській області у своїй відповіді від 08 квітня 2016 року відмовив йому у видачі нової довідки. Вказані дії відповідача вважає протиправними і такими, що порушують його права.

У зв'язку із викладеним вище, ОСОБА_1 просив суд: - визначити розмір заробітної плати йому в сумі - 865 крб. 08 коп., одержаної за роботу в зоні відчуження міста Прип'ять Чорнобильського району з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року; - зобов'язати Броварський міський відділ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) головного управління МВС України в Київській області здійснити йому перерахунок заробітної плати з відображенням його в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в ІІІ зоні небезпечності (в зоні відчуження Чорнобильської АЕС) в місті Прип'ять з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року (кратність 5, денна тарифна ставка 12,66 крб.) із включенням до неї одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі - 570 крб., добових в розмірі - 14,00 крб., збереженої заробітної плати за дні роботи в зоні в розмірі - 27,88 крб. та заробітної плати в сумі - 253 крб. 20 коп. за роботу в зоні відчуження міста Прип'ять Чорнобильського району з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, що в загальному складає - 865 крб. 08 коп., і надати довідку з урахуванням вказаних виплат.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився. У тексті позовної заяви просив суд розглядати справу у його відсутність та відсутність його представника.

Відповідач Броварський міський відділ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області у судове засідання повторно не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Письмових заперечень проти позову до суду подано не було.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги та компенсації, встановлені законодавством України.

Факт направлення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 до зони відчуження для участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року підтверджується маршрутним листом.

Згідно із довідкою від 04 травня 1990 року ОСОБА_1 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримав дозу радіоактивного опромінення

48,74 бер.

20 лютого 2012 року позивач отримав від Броварського міського відділу

(з обслуговування міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області довідку про заробітну плату в населених пунктах відчуження міста Прип'ять з 26 по

30 квітня 1986 року на посаді інспектора по розслідуванню МРЄО ДАІ.

Листом від 08 квітня 2016 року Броварський МВ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області відмовив позивачу у видачі довідки з посиланням на те, що одноразові грошові винагороди, які позивач отримав в зоні відчуження носять разовий характер та у довідку, видану на підставі ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 не включаються. Довідка про грошове забезпечення одержана ОСОБА_1 за роботи в зоні відчуження з 27 квітня по

30 квітня в місті Прип'ять, за 29 травня по 08 червня в місті Чорнобиль від 20 лютого

2012 року за № 52 вірна, тому підстав для видачі нової немає.

Статтями 21, 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод не допускається.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс встановлено, що у тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації і у зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі, - особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., - військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 карбованців.

Основні дозові межі радіоактивного опромінення встановлені статтею 5 Закону України «Про захист людини від іонізуючого випромінювання» від 1998 року.

Згідно із цією нормою основна дозова межа індивідуального опромінення населення не повинна перевищувати 1 мілізіверта ефективної дози опромінення за рік, при цьому середньорічні ефективні дози опромінення людини, віднесеної до критичних груп, не повинні перевищувати встановленого цією статтею основних дозових меж опромінення незалежно від умов та шляхів формування цих доз.

Відповідно до примітки до частини першої статті 5 зазначеного Закону 1 мілізіверт дорівнює - 0,1 бера.

Згідно із розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс

"Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати" в залежності від рівня радіоактивного забруднення території було введено зони небезпечності з відповідною оплатою роботи працівників, а саме: у ІІІ зоні небезпечності - у п'ятикратному розмірі в порівнянні із встановленими чинним законодавством нормами, у ІІ зоні - чотирикратному розмірі, у І зоні - трьохкратному розмірі. У тих випадках, коли працівник отримував граничну допустиму дозу радіації, у зв'язку чим не допускався для подальшої роботи у вказаних зонах небезпечності, йому виплачувалась одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 крб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 крб.

Зазначені вище норми оплати роботи в зонах небезпечності поширювались також на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС".

По своїй займаній посаді і спеціальному званню на той час, позивач відносився до осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, таким чином, одноразова грошова винагорода з урахуванням дози радіоактивного ураження організму складає - 780 карб.

Згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від

07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» було постановлено «виплачувати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню в подвійному розмірі. Особам офіцерського складу начальницькому та рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати, крім того, добові». Тобто зазначена норма була обов'язковою до виконання в частині нарахування окладу у подвійному розмірі, а як вбачається з наданої довідки грошове утримання (посадовий оклад взяті в однократному розмірі - по 5,50 крб. за день, добові взагалі не нараховувались, хоча ці норми носили обов'язковий характер. Постановою РМ СРСР, ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року та постановою РМ УРСР і УРРПС № 207-7 від 10 червня 1986 року «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища» були встановлені добові у розмірі 3 карбованці

50 коп.

Право позивача на отримання подвоєних окладів підтверджується також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року № 1006, яким з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, дозволити МВС перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні Чорнобильської АЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Таким чином грошове забезпечення ОСОБА_1 за роботу у зоні небезпечності складає: одноразова грошова винагорода за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі - 570 крб., добові в розмірі 14,00 крб., збережена заробітна плата за дні роботи в зоні в розмірі - 27,88 крб. та заробітна плата в сумі - 253 крб. 20 коп. за роботу в зоні відчуження міста Прип'ять Чорнобильського району з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, що в загальному складає - 865 крб. 08 коп.

Відповідно до статі 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами.

Так, Міністерство праці та соціальної політики України в своєму листі від 06 березня 2012 року № 544/20/132-12 надало роз'яснення, а саме: «...Відомості про встановлення умов і розмірів оплати праці та умов їхнього запровадження по конкретних особах можуть мати, а отже й надавати виключно підприємства, установи, організації (далі - підприємства), де працювали ці особи, або їхні правонаступники. Згідно статті 15 цього ж Закону видача довідок про заробітну плату у період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення здійснюється підприємствами (військкоматами), які відповідно до частини другої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» несусь матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її».

Листом Міністерства праці України від 22 листопада 1995 року № 09-3815 повідомлялося, що у разі неправильного нарахування заробітної плати особам, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС у 1986-1987 роках, згідно з листом Міністерства праці України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751 Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС від 29 жовтня 1992 року № 1082/ЗК та Міністерства фінансів України від 29 жовтня 1992 року № 13-412/308 на підставі стверджуючих документів підприємство (організація), яке відряджало працівника в зону відчуження (або його правонаступник), має зробити перерахунок заробітної плати і надати довідку про новий розмір заробітної плати в зоні відчуження для подання до органу Пенсійного Фонду України за місцем проживання особи - для перерахунку розміру пенсії.

Відповідно до статті 1 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої 30 червня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання заробітною платою рахувати будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У статті 2 цього ж Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У статті 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що грошові компенсаційні виплати у вигляді добових віднесено до додаткової заробітної плати.

Відповідно до частин першої та другої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгтунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність у судовому засіданні.

Керуючись статтею 158-163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити - частково.

Визначити розмір заробітної плати ОСОБА_1 в сумі

865 (вісімсот шістдесят п'ять) крб. 08 коп., одержаної за роботу в зоні відчуження міста Прип'ять Чорнобильського району з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року.

Зобов'язати Броварський міський відділ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) головного управління МВС України в Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати з відображенням його

в особовому рахунку, нарахувати та включити у довідку про заробітну плату за роботу в

ІІІ зоні небезпечності (в зоні відчуження Чорнобильської АЕС) в місті Прип'ять з 27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року (кратність 5, денна тарифна ставка 12,66 крб.) із включенням до неї одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації в розмірі - 570 (п'ятсот сімдесят) крб., добових в розмірі 14,00 крб., збереженої заробітної плати за дні роботи в зоні в розмірі - 27,88 крб. та заробітної плати в сумі -

253 крб. 20 коп. за роботу в зоні відчуження міста Прип'ять Чорнобильського району з

27 квітня 1986 року по 30 квітня 1986 року, що в загальному складає - 865 (вісімсот шістдесят п'ять) крб. 08 коп., і надати довідку з урахуванням вказаних виплат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин