Справа № 826/199/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 серпня 2016 року № 826/199/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доІнспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві
проскасування постанови від 16.12.2015 № 000022,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів від 16.12.2015 № 000022.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданою сторонами письмовою заявою про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

16 грудня 2015 відповідачем на підставі акта перевірки № 000055 від 10.12.2015, прийнято оскаржувану постанову № 000022, якою до позивача за відмову споживачу в реалізації його прав, відповідальність за що встановлена ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», засновано штраф у розмірі 31 980,00 грн.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, підставою для прийняття оскаржуваної постанови, стали наступні обставини.

Так, в акті перевірки зазначено, що в ході здійснення контрольного заходу встановлено, що ФОП ОСОБА_1 відмовлено гр. ОСОБА_2 в реалізації її прав, а саме: не розглянуто (не задоволено) у визначений законом термін вимогу споживача від 27.10.2015 щодо організації проведення експертизи.

Не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю зазначених доводів контролюючого органу, ти самим вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову № 000022, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

20 жовтня 2015 чоловік позивача - ОСОБА_3 звернувся до позивача з заявою, в якій повідомив, що 07.10.2015 було придбано жіноче взуття модель М529-6-7, фірма "Attazzare", розмір 38, станом на 20.10.2015 нове. Згідно заяви, 10.10.2015 споживачем виявлено, що придбане взуття є малого розміру, внаслідок чого заявник просив позивача повернути гроші.

До заяви було долучено чек (акційний номер 175268) від 07.10.2015. Заява прийнята управляючим магазином ОСОБА_4, про що свідчить підпис останньої на заяві.

В цей же день, 20.10.2015 ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_4 (директор), ОСОБА_5 (комірник), ОСОБА_6 (охоронник) складено акт, згідно якого при візуальному огляді взуття за артикулом М529-6-7 за розміром 38, придбаного 07.10.2015р. покупцем ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, виявлено сліди його носіння, про що свідчать потертості на носочній та п'яточній частинах підошви взуття, заломи у носочно-пучковій частині на обох полупарах взуття, що є наслідком експлуатації товару. Товарний вигляд взуття не збережено покупцем.

У відповідь на заяву ОСОБА_3 від 20.10.2015 позивач листом від 22.10.2015 № 22-10/15 повідомила про відмову в поверненні коштів, виходячи з того, що невідповідність розміру не є істотним недоліком взуття та таке взуття було у використанні, внаслідок чого необхідний товарний вид не збережено.

27 жовтня ОСОБА_7 звернулась до позивача з заявою про повернення коштів в сумі 3198 грн у зв'язку з тим, що не підійшла модель та на підошві були виявлені тріщини в ході всіх розглядів. Також в даній заяві ОСОБА_3, в разі не задоволення її прохання щодо повернення коштів, просила провести незалежну експертизу в її присутності

27 жовтня 2015 ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_4 (директор), ОСОБА_5 (комірник), ОСОБА_6 (охоронник) складено акт про відмову в наданні згоди на проведення експертизи, в якому зазначено, що ОСОБА_3, ОСОБА_8 в порушення ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» не надали письмової згоди на організацію та проведення товарознавчої експертизи. При цьому, у випадку виявлення, що недоліки товару виникли з вини покупця, останній зобов'язаний компенсувати продавцю вартість експертизи. Тобто, наявність згоди покупця на проведення експертизи є обов'язковою

В подальшому позивач звернулась до ОСОБА_8 з листом № 02-11/15 від 02.11.2015, в якому звернула увагу на те, що згідно ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов'язаний провести експертизу у разі отримання від споживача письмової згоди на організацію та проведення експертизи. Також в даному листі зазначено, що оскільки товар не втратив свою якість, а лише не відповідає за моделлю та є незручним при експлуатації, то підстави проведення експертизи, за таких обставин, відсутні.

Листом від 15.12.2015 № 15-12/15 позивач звернулась до ОСОБА_8 та повторно просила надати письмову згоду на проведення експертизи, оскільки законом передбачено, що у разі доведення експертизою виникнення недоліків внаслідок порушення споживачем правил використання, вартість такої експертизи відшкодовується споживачем.

Лист від 02.11.2015 був направлений ОСОБА_9 02.11.2015 о 15:39, на підтвердження чого надано фіскальний чек №2988.

Лист від 16.12.2015 був направлений ОСОБА_9 16.12.2015 о 11:09, на підтвердження чого надано фіскальний чек №9395.

Окружний адміністративний суд міста Києва приймає дані фіскальні чеки як належні докази направлення споживачу листів з проханням надати згоду на проведення експертизи, адже у позивача відсутній обов'язок направлення такої поштової кореспонденції з повідомленням про вручення, а відповідачем не заперечується отримання споживачем таких листів.

В подальшому, не надавши згоди на проведення експертизи, ОСОБА_8 звернулась до відповідача з заявою від 11.11.2015, в якій просила посприяти поверненню коштів в сумі 3198 грн.

У вказаній заяві ОСОБА_8 самостійно зазначила, що вона взуття вдягала декілька разів і розношувала по квартирі. На підошві є потертості, але вони мінімальні, внаслідок чого ОСОБА_8 довела до відома контролюючому органу своє переконання в тому, що дані обставини не можуть бути підставою для не повернення коштів.

На підставі заяви ОСОБА_8 відповідачем і було проведено перевірку та прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії про накладення штрафу на позивача.

При цьому, як вже зазначалось, під час проведення контрольного заходу встановлено єдине порушення ведення позивачем господарської діяльності, а саме: ФОП ОСОБА_1 відмовлено гр. ОСОБА_2 в реалізації її прав - не розглянуто (не задоволено) у визначений законом термін вимогу споживача від 27.10.2015 щодо організації проведення експертизи.

Суд критично ставиться до таких доводів контролюючого органу, з огляду на наступне.

Так, за частиною 1 статті 8 Закону України №1023-XII у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до ч.4 ст. 17 Закону України №1023-ХІІ споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов'язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції.

У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення їм встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує функції) витрати на проведення . експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи.

Правовий аналіз зазначених вище норм дає змогу дійти висновку, що реалізація права споживача вимагати від продавця товарів проведення експертизи ставиться в залежність від надання споживачем письмової згоди на проведення експертизи, адже у разі доведення експертизою виникнення недоліків товару внаслідок порушення споживачем правил використання, вартість такої експертизи відшкодовується споживачем.

Втім під час проведення контрольного заходу посадовими особами контролюючого органу залишено поза увагою той факт, що споживачем згода на проведення експертизи не надавалась, внаслідок чого у позивача були відсутні правові підстави для проведення експертизи лише на підставі відповідної заяви споживача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи, викладені в акті перевірки є необґрунтованими, внаслідок чого не можуть бути покладені в основу рішення про застосування штрафних санкцій.

До того ж, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог та приходячи до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд приймає до уваги те, що контролюючим органом в постанові № 000022 невірно кваліфіковано міру відповідальності, застосовану до позивача.

Так, до позивача застосовано штраф за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, в акті перевірки відсутній опис порушень щодо відмови споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону.

Натомість, в акті перевірки чітко зазначено про не розгляд (не задоволення) у визначений законом термін вимоги споживача від 27.10.2015 щодо організації проведення експертизи, відповідальність за що передбачена п.12 ч.1 ст.23 Закону, а саме: обмеження або відмова в реалізації прав споживачів, установлених частиною другою статті 17 цього Закону карається штрафом у розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 грн.), а не 31980 грн, як зазначено відповідачем.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова від 16.12.2015 № 000022 не відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС України, внаслідок чого підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів від 16.12.2015 № 000022.

3. Стягнути судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) шляхом їх безспірного списання з рахунків Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 КАС України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Б. Федорчук