Справа № 315/372/16-а
Суддя: Каракай Н. Д.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/372/16-а
Номер провадження № 2-а/315/17/16
У Х В А Л А

26 серпня 2016 рокуГуляйпільський районний суд Запорізької області

В складі: головуючого судді: Каракай Н.Д.,

при секретарі: Браціло І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС,-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС.

В позові позивач посилається на те, що він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС та йому встановлена ІІ група інвалідності з 30.06.2010 року на підставі висновку обласної спеціалізованої медико-соціальної експертної комісіє (МСЕК), що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК №133418 внаслідок захворювань, повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області і має право на компенсації та пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Далі в позові зазначив, що з 08.08.2001 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області, отримує пенсію, призначену за віком.

З 2009 року по 07.04.2011 року відповідач виплатив позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, як інваліду ІІ групи І категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС. Проте, відповідач в подальшому не виплачував позивачеві щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, що становить 75% мінімальної пенсії за віком.

03.03.2016 року, позивач звернувся до відповідача в звязку з тим, що не погоджується з сумою призначеної пенсії і подав заяву про перерахунок раніше призначеної основної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи, згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно листа від 11.03.2016 року, відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, мотивуючи тим, що кошти на виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, враховані в Державному бюджеті України у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чоронбильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», виплата сум державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах, що перевищують розміри обчислені відповідно коштів Державного бюджету України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році норми і положення, зокрема, ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постарждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів держаного і місцевого бюджетів, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської кататастрофи» в редакції закону від 24.12.2015 року, фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

З доводами відповідача позивач не погоджується та зазначає, що його право деклароване державою, через створені нею органи, в даному випадку органи Пенсійного фонду, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті підвищення до пенсії саме у розмірах, які нею визначені та закріплені в Законі і що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину не виконання своїх обовязків.

Далі в позові зазначив, що Законом України Про Державний бюджет України на 2014 рік не було встановлено обмеження щодо виплат основної та додаткової пенсії, не внесено змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (Далі Закон № 796-ХІІ) і з 01.01.2014 р. діяли положення ст.ст. 50,54 зазначеного закону. Посилаючись на ст.ст. 75, 92 Конституції України зазначає, що Верховна Рада не мала права делегувати свої повноваження іншим органом, а останнім Кабінетом Міністрів України, змінювати положення законів.

Прохає суд: визнати неправомірною бездіяльність та відмову управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо перерахунку позивачу його основного і додаткового пенсійного забезпечення, та їх виплати, які передбачені ст.. ст.. 49, 50, 51 Закону 796-ХІІ;

зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок його основного пенсійного забезпечення у відповідності до ст. 56, 57, 58 Закону 796-ХІІ і ч. 2 ст. 42 Закону 1058-15 (щорічний перерахунок в звязку із зростанням середньої заробітної плати в країні) від 2012 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час;

зобовязати відповідача зробити перерахунок його додаткового пенсійного забезпечення за шкоду, заподіяну здоровю у відповідності до ст.. 51 Закону № 796-ХІІ від 2012 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених сум позивачеві за весь час;

зобовязати відповідача зробити перерахунок додаткового пенсійного забезпечення за понаднормовий стаж, у відповідності до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ від моменту призначення пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести перерахування недоплачених сум за весь час;

зобовязати відповідача провести індексацію основного пенсійного забезпечення від 2012 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні індексації в подальшому і провести перерахування недоплачених сум за весь період відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 796-ХІІ, ч. 1 ст. 42 Закону № 1058-15 у повній відповідності до Закону № 491-5 від 06.02.2003 року «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 року.

20.05.2016 року відповідач надав письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 21-23), прохає відмовити в задоволенні позову, застосувати строк позовної давності.

24.06.2016 року позивач подав уточнений адміністративний позов (а.с. 87-93), що не суперечить вимогам ст. 51 КАС України і прийнятий судом до розгляду, в якому він додатково зазначає, що був позбавлений на своє право володіти своїм майном пять років, з травня 2011 року по теперішній час, що спричинило йому моральну шкоду, розмір якої він встановив з урахуванням страждань після неможливості отримати на протязі 5 років справедливої пенсії, яка є основним джерелом його існування, загальної неможливості заробляти на життя, оплачувати харчування, лікування, що призвело до порушення нормальних стосунків в сімї, погіршення самопочуття, значними боргами перед рідними та знайомими, які оплачують лікування.

Прохає суд: визнати бездіяльність та відмову управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо перерахунку позивачу його основного і додаткового пенсійного забезпечення, та їх виплати, які передбачені ст.ст. 49, 50, 51, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити позивачу державної пенсії з травня 2011 року на підставі ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі не меншому ніж 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 75% від розміру мінімальної пенсії за віком на місяць, яка призначається після винекнення права на державну пенсію як інваліду 2 групи 1 категорії осіб, довічно, та в подальшому здійснювати нарахування і виплати цих державних пенсій з урахуванням змін до діючого законодавства України, яким ці права будуть збільшені або розширені;

зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок його основного пенсійного забезпечення у відповідності до ст.ст. 56, 57, 58 Закону № 796-ХІІ і ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-15 (щорічний перерахунок, в звязку із зростанням середньої заробітної плати в країні) з травня 2011 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час;

зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області зробити перерахунок його додаткового пенсійного забезпечення за понаднормовий стаж, у відповідності до ч. 2 ст. 56 Закону № 796-ХІІ від моменту призначення йому пенсії до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні виплати в подальшому і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час;

зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області провести індексацію його основного пенсійного забезпечення з травня 2011 року до дня прийняття судового рішення, проводити відповідні індексації в подальшому, і провести нарахування недоплачених йому сум за весь час відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону № 796-ХІІ, ч. 1 ст. 42 Закону № 1058-15 і у повній відповідності до Закону України № 491-5 від 06.02.2003 року Про проведення індексації грошових доходів населення № 1078 від 17.07.2003 року;

зобовязати управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області виплатити йому моральну шкоду в розмірі 100000 (ста тисяч) гривень;

допустити негайне виконання постанови в цілому, так як всі позовні вимоги базуються на прямих нормах Конституції України;

поновити строк звернення до суду, якщо суд вважає його пропущеним, на підставі того, що цей адміністративний позов стосується справедливої компенсації з боку держави ядерної шкоди заподіяної його здоровю, яка відповідно до статті VІ Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 року передбачає строк позовної давності тридцять років.

У судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав, наполягає на його задоволенні з підстав зазначених в позові, додатково пояснив, що про порушення своїх пенсійних прав знав з травня 2011 р., так як пенсію платять щомісячно, бачив, що платять менше, їздили кожний рік з іншими чорнобильцями з інших областей до Києва під Кабінет Міністрів, зверталися в інші органи, але вважав, що держава виконає свої зобовязання, тому в суд не звертався.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, з підстав зазначених в запереченнях проти уточненого адміністративного позову (а.с. 98-100), прохала відмовити в задоволенні позову, застосувати строк позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, вважає, що в поновленні строку звернення до адміністративного суду необхідно відмовити, а позов в частині позовних вимог про зобовязання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС в частині позовних вимог зобовязання застосування ст.ст. 49, 50, 51, 54, 57, 58, 67 Закону № 796-ХІІ з травня 2011 р. по 25.10.2015 р. та відповідно позовних вимог зобовязання застосування ст. 56 Закону № 796-ХІІ за період з моменту призначення пенсії по 25.10.2015 року, зобовязання застосування ст.ст. 49, 50, 51, 54, 57, 58, 67 Закону 796-ХІІ за період з 26.05.2011 року по 25.10.2015 року та відповідно позовних вимог зобовязання застосування ст. 56 Закону 796-ХІІ за період з моменту призначення пенсії до 25.10.2015 року необхідно залишити без розгляду у справі з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позовна давність та строк звернення до суду не є поняттями тотожними.

Конституційний суд України в рішенні від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010 визначився з підсудністю спорів, повязаних із соціальними виплатами, що належить до адміністративної юрисдикції і за компетенцією мають бути розглянуті адміністративними судами.

І в главі 8 Кодексу адміністративного судочинства України містяться загальні положення визначення строків звернення до суду та процесуальних строків.

Крім того, п.4 ч. 1 ст. 268 ЦК України від 16 січня 2003 року № 435-ІV виключено Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства від 20 грудня 2011 року № 4176-VІ;

загальні положення про відшкодування шкоди врегульовано Главою 82 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІV; і шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, відшкодовуєься без урахування пенсії;

в ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-ІV мова йде про нараховані суми пенсії, але не виплачені з вини органу.

Строк звернення до суду в адміністративному судочинстві це період часу, у межах якого особа може звернутися до адміністративного суду з позовною вимогою про захист своїх прав, свобод та інтересів у сфері публічних відносин.

Відповідно до частини 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особам встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод, інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналогічні приписи містить п. 9 ч.1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

З огляду на приписи ст.99 цього Кодексу строк обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В контексті наведеної норми слід враховувати принцип, коли особа дізналася або повинна була дізнатися не про наявність певних обставин, а усвідомила про порущення її прав, свобод чи інтересів. Якщо заявник доведе, що йому стало відомо про порушення свого права пізніше, перевага повинна надаватися субєктивному моменту.

Суд вважає, що відсутні поважні причини для поновлення строків звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що йому стало відомо про неправомірні дії Пенсійного фонду щодо себе та інших чорнобильців ще з травня 2011 року та він з іншими чорнобильцями вирішували це питання в інший спосіб, їздили з іншими чорнобильцями з усіх областей до Києва під Кабінет Міністрів, зверталися в інші органи, що не можуть вважатися поважними причинами для поновлення строку звернення до суду, оскільки пенсія позивачу виплачується щомісячно, він мав змогу дізнатися про порушення його прав з моменту початку виплат у зменшеному розмірі.

Так як адміністративний позов поданий після закінчення строків, установлених ч. 2 ст. 99 КАС України, і суд не знайшов підстав для його поновлення, то позовні вимоги в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України залишаються без розгляду за період з травня 2011 року по 25.10.2015 року та відповідно за період з моменту призначення пенсії по 25.10.2015 р., так як на цьому наполягає відповідач.

Керуючись ст.ст. 8-11, 99, 100 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні пропущеного строку для звернення до адміністративного суду.

Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про визнання відмови у перерахунку пенсії протиправною та зобовязання здійснити перерахунок пенсії учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС в частині позовних вимог зобовязання застосування ст.ст. 49, 50, 51, 54, 57, 58, 67 Закону № 796-ХІІ з травня 2011 р. по 25.10.2015 р. та відповідно позовних вимог зобовязання застосування ст. 56 Закону № 796-ХІІ за період з моменту призначення пенсії по 25.10.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_2