Справа № 815/1992/16
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1992/16
УХВАЛА

29 серпня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретаря судового засідання Соколової М.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, суд,-

ВТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо незатвердження змін до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі доповненого Переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, до якого включено ОСОБА_2;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі доповненого Переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, до якого включено ОСОБА_2.

У судовому засіданні 29.08.2016 року, представник позивача підтримала заявлений адміністративний позов, посилаюсь на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідач до суду не зявився, про дату, час та місце проведення судовго засідання повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриття з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи спірні правовідносини виникли у зв'язку із не затвердженням Виконавчою дирекцією Фонду гарантування змін до Переліку вкладників ПАТ ІМЕКСБАНК, до якого включено і позивача та, як наслідок невиплатою коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем у справі адміністративної юрисдикції є суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Таким чином, як вбачається із наведеного, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір. При цьому, до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Тобто, як вбачається з наведеного вище, КАС України регламентує порядок розгляду публічно-правових спорів, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) та від 15 червня 2016 року (справа № 21-286а16).

Приписами частин 1, 2 ст. 244-2 КАС України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до підп. 7 п. 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 визначено, що у мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини згідно із Законом України від 23 лютого 2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Позивач у своєму адміністративному позові вказує, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.05.2015 року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації.

Судом встановлено, що позивач звернулась з позовними вимогами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при цьому ПАТ «ІМЕКСБАНК» з 27 травня 2015 перебуває в стані ліквідації.

Отже, у справі, яка розглядається, банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, зазначений спір не містить ознак публічно-правового враховуючи висновок ВСУ 16 лютого 2016 року по справі № 826/2043/15 та від 15 червня 2016 року по справі № 826/20410/14, тому суд приходить до висновку, що провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165, 244-2 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо незатвердження змін до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі доповненого Переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, до якого включено ОСОБА_2; зобовязання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі доповненого Переліку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, наданого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК, до якого включено ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в п'ятиденний строк з дня оголошення та (або) отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 01.09.2016 року.

Суддя О.А.Вовченко

.