Справа № 740/2948/16-а
Суддя: Ковальова Т. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2948/16-а
Провадження № 2-а/740/88/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Ковальової Т.Г.,

за участю секретаря - Кононяко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії держслужбовця, зобов'язати здійснити з 01.07.2016 перерахунок її пенсії державного службовця в бік збільшення у розмірі 80% заробітної плати у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців з постановою КМУ від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідки про заробітну плату, виданої Ніжинською районною радою від 08.07.2016 №01-04/224.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що після припинення служби в Ніжинській районній раді з 02.01.2013 року вона отримує пенсію у розмірі 80 відсотків заробітної плати відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (далі-Закон №3723) у Ніжинському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України (далі - Відповідач).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» посадові оклади державних службовців було збільшено на 25 відсотків з 01.12.2015 року, тобто в період чинності Закону № 3723.

Дізнавшись про це, 13.07.2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця в бік збільшення на підставі довідки встановленої форми про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, виданої Ніжинською районною радою 08.07.2016 року № 01-04/224.

Листом від 18.07.2016 року за № 45/03/Р-2 відповідач повідомив її про відмову в перерахунку пенсії державного службовця, посилаючись на відсутність законних для цього підстав.

Так, відповідач при цьому посилається на пункт 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, відповідно до якого з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, за Законом № 3723, а тому разом із стансом втрачається право й на перерахунок пенсій.

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач помилково відніс її до кола осіб, на яких розповсюджується вказана норма Закону № 213. За загальновизнаним принципом права закони, інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно- правового акта в часі треба розуміти так, що «до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце» (Рішення Конституційного Суду України у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів № 1-рп/99 від 09.02.1999 року), тому вона має право на перерахунок пенсії, оскільки отримує її за Законом №3723 і право на збільшення посадових окладів державних службовців виникло з 01.12.2015 року, тобто у період чинності цього Закону.

Відповідач надіслав до суду письмове заперечення, у якому просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки за документами пенсійної справи пенсія їй призначена та виплачується відповідно до діючого законодавства.

В судовове засідання сторони не з*явилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, тому справу вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити з таких підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII у редакціях, чинних станом на 01.05.2007 та 24.04.2016 (далі - Закон № 3723-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865), постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (13.07..2016) внесено зміни, які набрали чинності 01 січня 2015 року, в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15 грудня 2015 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865, а сааме: виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено можливості та механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії не не вбачається.

Суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки про заробітну плату від від 08.07.2016 року №01-04/223, виданою Ніжинською районною радою, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої ним довідки.

Відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Право на перерахунок розміру пенсії, зокрема, і у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою державного службовця, на час звернення позивача із відповідною заявою до управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено, оскільки на той час таке право скасовано Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин суд також враховує й правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 (v002p710-99) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України. Політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави. Забезпечення її проведення відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України (254к/96-ВР) здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і Постанови № 865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, як вона просить у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про державну службу», п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» , постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», ст.ст.2, 71 ч.2, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ніжинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного адміністративного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.