Справа № 820/3636/16
Суддя: Кучма Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 серпня 2016 р. № 820/3636/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кучми Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Молчанової О.М.,

представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.06.2016 р. позивач через свого повноважного представника звернулася з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області про здійснення обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з досягненням 45-річного віку, до якої додала усі необхідні документи для здійснення такого обміну. Листом від 05.07.2016 р. №04/1-11810 ГУ ДМС України в Харківській області повідомило позивача про те, що ВГІРФО ГУМВС України у Херсонській області 16.10.2006 р. скасував дозвіл на імміграцію громадянину Во Хиу Хунг (чоловіку позивача, у зв'язку із наявністю дозволу на імміграцію у якого ОСОБА_2 у 2005 р. отримала дозвіл на імміграцію), а також запропонувало прибути до управління для роз'яснення положень імміграційного законодавства. Позивач наполягала, що таким чином відповідач не дотримався вимог Постанови КМУ № 251 від 28.03.2012 р.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, ГУ ДМС України у Харківській області, з поданим позовом не погодився, надав свої письмові заперечення. В обґрунтування заперечень суб'єкт владних повноважень зазначив, що міграційна служба діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні. До того ж, вимога щодо зобов'язання відповідача здійснити дії по обміну позивачу посвідки на постійне проживання в Україні є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому, на думку відповідача, задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що громадянка Вєтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, гуртожиток, що підтверджується копією посвідки на постійне проживання НОМЕР_1.

Згадану посвідку 28.01.2005 року відділом УГІРФО УМВС України в Харківській області з терміном дії "безстроково".

20.06.2016 року позивач через свого уповноваженого представника звернулася з письмовою заявою до ГУ ДМС України в Харківській області, в якій просила здійснити обмін бланку посвідки на постійне проживання в України, у зв'язку з досягненням 45-річного віку. До заяви були додані необхідні для обміну посвідки документи, перелік яких міститься в додатку до заяви (копія паспорту з перекладом, копія посвідки на постійне проживання в Україні, копії угоди про надання правової допомоги, квитанція про сплату платежів, фотокартки).

Листом від 05.07.2016 р. №04/1-11810 ГУ ДМС України в Харківській області повідомило позивача про те, що ВГІРФО ГУМВС України у Херсонській області 16.10.2006 р. скасував дозвіл на імміграцію громадянину Во Хиу Хунг (чоловіку позивача, у зв'язку із наявністю дозволу на імміграцію у якого ОСОБА_2 у 2005 р. отримала дозвіл на імміграцію), а також запропонувало прибути до управління для роз'яснення положень імміграційного законодавства.

Судом встановлено та визнано представником відповідача, що будь-яких дій стосовно обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні відповідачем не було здійснено, тобто обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні, у зв'язку з досягненням 45-річного віку позивачу не здійснено.

Перевіряючи дії відповідача у спірних правовідносинах на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд встановив, що умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію"; механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання визначено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 р. №1983, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 р. №251 (далі за текстом - Порядок №251).

Так, згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Згідно положень п. 15 Порядку, №251, для обміну посвідки подаються: 1) заява, зразок якої встановлюється МВС; 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), та його копія; 3) посвідка, що підлягає обміну; 4) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 5) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 6) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері).

Відповідно до пункту 16 Порядку №251, для обміну посвідки на постійне проживання в разі досягнення іноземцем та особою без громадянства 25- і 45-річного віку подаються документи, зазначені у підпунктах 1 - 4 і 6 пункту 15 цього Порядку.

Даний перелік необхідних як додаток до заяви документів є вичерпним.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви додано необхідний та повний пакет документів, а саме: копія паспорту з перекладом, копія посвідки на постійне проживання в Україні, квитанція про сплату необхідних платежів, фотокартка.

Жодних зауважень з боку ГУ ДМС України в Харківській області до змісту чи до кількості доданих до заяви документів не зазначено.

Згідно п. 9 Порядку строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25- і 45-річного віку.

Пунктом 12 Порядку визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Згідно з п. 17 вищезазначеного Порядку №251 рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання); 6) інших випадках, передбачених законами.

Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області про наявність жодних з вищезазначених підстав не зазначило.

Також суд вважає необхідним зазначити, що статтею 12 Закону України "Про імміграцію" передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

А відтак, скасування дозволу на імміграцію іншої особи не може бути передумовою для не здійснення обміну бланку посвідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

Питання щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні громадянці В'єтнаму ОСОБА_2 у зв'язку з досягненням нею 45-річного віку віднесено виключно до компетенції Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Проте, будь-яких дій стосовно обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні відповідачем не було здійснено.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатні докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а для відновлення прав позивача необхідно зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області здійснити обмін посвідки громадянці В'єтнаму ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні громадянці Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням нею 45-річного віку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 31 серпня 2016 року.

Суддя Кучма Ю.В.