Справа № 2а/0470/1201/11
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 р. справа № 2а/0470/1201/11
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Павловського Д.П.

при секретарі судового засідання Квасова В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом прокурора Кіровського району м.Дніпропетровскав інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження до Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», третя особа: Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2011 р. прокурор Кіровського району м.Дніпропетровска звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження до Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», третя особа: Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області з вимогами про стягнення з Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» в дохід Державного бюджету України 2342744,50грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2010р. провадження у справі №2а/0470/12001/11 зупинено до набрання законної сили рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративної справи № 2а-11218/10/0470 за позовом Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал» до територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області про скасування постанови про застосування економічних санкцій №15-5/3.12-047 від.13.08.2010

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2016р. провадження у адміністративній справі №2а/0470/1201/11 поновлено, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні розглянуто клопотання позивача та здійснено заміну первинного позивача-Державної інспекції з енергозбереження Державнимагентством з енергоефективності та енергозбереження України та третьої особи на Територіальне управління Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України по Дніпропетровській області.

Представник позивача, відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У серпня 2010 р. Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області була проведена перевірка стану використання паливно-енергетичних ресурсів Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», в ході якої виявлено нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, а саме:

- перевитрати палива (природного газу) за рахунок перевищення норми питомої витрати палива на відпуск теплоенергії за результатами роботи 2009 року;

- перевитрати електроенергії за рахунок перевищення встановленої норми митомої витрати електроенергії на очищення стічних вод за результатами роботи у 2009 уоиг.

Вказані порушення зафіксовані в акті перевірки № 15-5/3.21-61 від 13.08.2010 р.

На підставі акту перевірки № 15-5/3.21-61 від 13.08.2010 р. Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області винесено постанови про застосування до відповідача економічних санкцій, а саме:

- постанову №15-5/3.12-047 від 13.08.2009 р. на суму 2311897,93 грн.;

- постанову №15-5/3.12-048 від 13.08.2009 р. на суму 30846,58 грн.

Копії постанов вручені відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно п. «е» ст. 11 Закону України «Про енергозбереження» від 01.07.1994 р. № 74/94-ВР (чинного на момент виникнення правовідносин) економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Пунктом 1 Положення про Державну інспекцію з енергозбереження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1039 від 29.06.2000 «Питання Державної інспекції з енергозбереження» (що діяло на час виникнення спірних правовідносин), Державна інспекція з енергозбереження є урядовим органом державного управління, що діє у складі Національного агентства України з питань забезпечення ефективного використання енергетичних ресурсів (НАЕР) і підпорядковується йому, та виконує відповідно до законодавства контрольно-наглядові функції щодо використання паливно-енергетичних ресурсів.

Пунктом 4 Положення передбачено, що територіальне управління інспекції має право складати акти перевірок та видавати обов'язкові для виконання приписи стосовно усунення порушення норм законодавства у сфері енергозбереження під час видобування, переробки, виробництва, транспортування, зберігання, споживання паливно-енергетичних ресурсів; застосовувати до підприємств, установ та організацій підвищену плату за неефективне (нераціональне) використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів, відповідно до діючого законодавства України та нормативно-правових актів.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.10.2008 № 935 «Про організацію державного контролю за ефективним (раціональним) використанням паливно-енергетичних ресурсів», розрахунок обсягів неефективного (нераціонального) використання паливно-енергетичних ресурсів понад показники нормативних значень їх витрат, що встановлені стандартами, а у разі відсутності стандартів - нормами питомих витрат палива та енергії або нормативами витрат паливно-енергетичних ресурсів, проводиться у перерахунку на річне споживання, крім випадків, що підтверджені документально, за період від дня настання до їх з'явлення, але не більш як за один рік від дня порушення таким суб'єктом установлених актами законодавства правил, згідно з методиками визначення та розрахунку втрат (перевитрат) паливно-енергетичних ресурсів, які затверджуються НАЕР в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 8, 9 та 11 Постанови № 935, у разі прийняття рішення про застосування економічних санкцій, передбачених Законом України «Про енергозбереження», та за наявності підстав для їх застосування, визначених зазначеним Законом, видається постанова, яка підписується начальником Інспекції або уповноваженим ним керівником її територіального органу.

Відповідно до п.п. 15, 16, 17 «Порядку проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання», затвердженого Наказом Державного комітету України з енергозбереження 04.08.2000 № 64, зареєстрованого в Міністерствіюстиції України 25 вересня 2000 р. за № 653/4874 рішення про сплату підвищеної плати за неефективне використання енергоресурсів приймається відповідно до законодавства України на підставі акта перевірки підприємства, складеного інспектором і оформлюється постановою про сплату підвищеної плати.

Підприємство повинно внести підвищену плату протягом 30 днів з дня винесення постанови про її застосування.

У разі несплати підвищеної плати в зазначений термін, грошова сума стягується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сума заборгованості, що заявлена до стягнення, є сумою економічних санкцій, яка визначена відповідачу згідно з постановами Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області №15-5/3.12-047 від 13.08.2010 р. та №15-5/3.12-048 від 14.09.2010 р.

За таких обставин, прокурором не доведено, що заявлена до стягнення сума економічних санкцій у загальному розмірі 2342744,50 грн. є саме боргом відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги прокурора Кіровського району м.Дніпропетровска в інтересах держави в особі прокурора Кіровського району м.Дніпропетровскав інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження до Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», третя особа: Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області про стягнення 2342744,50 грн. економічних санкцій, нарахованих на підставі постанов №15-5/3.12-048 від 13.08.2010р. необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову прокурора Кіровського району м.Дніпропетровскав інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження до Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», третя особа: Територіальне управління Державної інспекції з енергозбереження по Дніпропетровській області про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.П. Павловський