Справа № 2а-4725/11/1207
Суддя: Попов Володимир Васильович
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Васильєва Н.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2011 року справа №2а-4725/11/1207

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Попова В.В.

суддів Білак С.В. , Горбенко К.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області та ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Луганська від 23 лютого 2011 року у справі № 2а-4725/11/1207 за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Жовтневого районного суду м.Луганська від 23 лютого 2011 року позовні вимоги задоволено частково: визнані неправомірними дії та зобовязано Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум за період з 30.05.2010р. до 23.02.2011 року.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, які обґрунтовані неправильним застосуванням судом норм матеріального права і просять постанову суду скасувати: позивач - постановити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, відповідач постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач має правовий статус «дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням та паспортом.

Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей інвалідів», а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» не внесено змін та не зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 1 січня 2010 року є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що розмір мінімальної пенсії за віком необхідно обраховувати відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційних скаргах, судом першої інстанції перевірено доводи сторін, дано їм правильну оцінку, постанова суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого у справі судового рішення відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Луганська від 23 лютого 2011 року у справі №2а-4725/11/1207 за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів : В.В. ОСОБА_3 Білак

ОСОБА_4