Справа № 804/1727/16
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2016-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 р. Справа № 804/1727/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенка П.О, при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача - ОСОБА_2, представника третьої особи-2 - ОСОБА_3, представника третьої особи-3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, треті особи - відділ Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області, Курилівська селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області, відділ Держгеокадастру у Петриківському районі Дніпропетровської області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження була винесена ним передчасно, його дії щодо її винесення є неправомірними, а відтак постанова повинна бути скасована судом.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У судовому засіданні представники третьої особи 2,3 проти задоволення позовних вимог заперечували та просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).
Згідно з ст. 1 Закону №606-ХІV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Система органів державної виконавчої служби визначена у статті 3 цього Закону.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.30.2015р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015р. залишено без змін.
Ухвалою ВАСУ від 13 січня 2016р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015р. залишено без змін.
Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення до 14.12.2015р.
17.12.2015р. на адресу відділу примусового виконання рішень надійшов лист від стягувача, в якому зазначається що документи ним були подані, однак боржник за даним рішенням відмовляється виконувати вимоги виконавчого листа Дніпропетровського окружного суду у справі № 804/1553/15.
З листа божника від 14.12.2015р. вбачається, що боржником не здійснено жодних заходів спрямованих на виконання вимог даного рішення суду, крім направлення листів на адресу стягувача щодо надання документів, при цьому стягувач документи надав це заява ОСОБА_5 від 22.07.2014р. На адресу ДВС відповідь стосовно результатів розгляду заяви не направлена, питання не розглянуто, не внесено відомості та зміни до ДЗК.
16.01.2016р. державним виконавцем на адресу боржника було направлено вимогу з пропозицією виконати дане рішення не пізніше 3-х денного терміну з моменту отримання даної вимоги та повідомити про це ВДВС.
Вимогу боржник отримав 21.01.2016р. Проте, станом на 28.01.2016р. рішення не виконано.
28.01.2016р. (за вих. № 02.1-14/1372) держвиконавець відправив боржнику постанову про накладення штрафу з наданням одноденного терміну з моменту отримання для виконання.
Постанову про накладення штрафу боржник отримав 02.02.2016р. Проте, 09.02.2016р. на адресу ВДВС надійшов лист від боржника, згідно якого рішення суду не виконано.
11.02.2016р. державний виконавець виніс постанови про накладення штрафу у розмірі 1360,00грн., про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 2040,00 грн., про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 12,72грн., які разом із викликом начальника даної установи направлені на адресу боржника (для надання письмових пояснень щодо підстав невиконання даного рішення суду) за вих. № 02.1-14/2067. Зазначені суми боржником сплачено в добровільному порядку не було.
Згідно письмових пояснень в.о. начальника відділу Держземагенства у Петриківському районі Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 19.02.2016р., рішення суду не виконано.
04.03.2016р. за вих. № 02.1-14/3377 державним виконавцем направлено відносно боржника на адресу начальника ГУ НП у Дніпропетровській області подання (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України.
Відповідно до статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості. встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.
Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.
10.03.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_6 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку стягувач отримав 16.03.2016р.
Не погодившись з винесенням даного рішення позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. п. 2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобовязаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно з ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» - після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.
Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.
У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.
Проте, суд зазначає, що статтею 89 Закону, передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.
Судом встановлено, що державний виконавець під час примусового виконання судового рішення направив на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження, наклав двічі штраф, витребував письмові пояснення щодо невиконання рішення, направив відносно боржника на адресу начальника ГУ НП у Дніпропетровській області подання (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.
Суд вважає, що висновки державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження без фактичного прийняття будь - яких заходів для виконання постанови суду, є необґрунтованими, оскільки державний виконавець не з'ясував, що заважає боржнику виконати судове рішення, жодного разу не викликав до приміщення відділу державної виконавчої служби посадову особу боржника, не застосував привід, жодного разу не прибув до приміщення боржника з метою з'ясування підстав невиконання судового рішення, не ініціював проведення перевірки виконання боржником судового рішення, з метою профілактичного впливу не повідомив органи державної влади (вищестоячі державні органи) про порушення боржником вимог законодавства про виконавче провадження, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, не вчинив інші дії, згідно наданих Законом повноважень.
Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій територій України.
Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не вжито усіх дій, передбачених чинним законодавством для забезпечення виконання судового рішення, натомість винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка позбавляє позивача права повторно пред'явити виконавчий лист до виконання.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_5 - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну гривню двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 20.06.2016р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 20.06.2016р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_9 ОСОБА_9 ОСОБА_10