Справа № 805/1590/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2016 р. Справа № 805/1590/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Троянової О.В.

при секретарі Кудрі В.Г.,

за участю:

представника позивача не з'явився ,

представник відповідача Ламєкіна С.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ"

до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2015 року №, №, №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ" звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2015 року №, №, №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року №/том 1 а.с.3-8/.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що за наслідками документальної виїзної планової перевірки ТОВ "АГ СТАЛЬ", (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014 складено акт від 20.11.2015р. №118/05-19-22-02/20330053. На підставі висновків акту перевірки відповідачем 07 грудня 2015 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, №. Рішенням про результати розгляду скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 11.02.2016 року № 708/10/06-99-10-01-12-1 залишено без змін податкові повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Держаної фіскальної служби у Донецькій області від 07.12.2015 року № , № , № , № . Рішення № та № від 07.12.2015р. скасовані, замість них Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області було прийняті податкові повідомлення-рішення від 11.03.2016 року № (форма «Р») з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29 148,17 грн. - штрафні (фінансові) санкції та № (форма «Р») з платежу «військовий збір» в сумі 2 975,40 грн. - штрафні (фінансові) санкції. Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги № 9018/6/99-99-10-01-01-25 від 21.04.16р., скаргу задоволено частково - в частині зменшення перевіркою податкового кредиту з ПДВ по операціях ТОВ «Стек-Комп'ютер». На підставі вказаного Рішення ДФС України Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області було прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 року № (форма «В1») про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 636 569,00 грн., де 509 255,00 грн. - це сума завищення бюджетного відшкодування та 127 314,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вважає податкові повідомлення-рішення № , № та № від 07.12.2015 року, № та № від 11.03.2016 року, № від 17.05.2016 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню враховуючи наступні обставини. Відповідно до постанови Господарського суду Запорізької області від 14.07.2015 року по справі про банкрутство № 908/2239-/15-г ТОВ «АГ СТАЛЬ» визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру. Пунктом 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута. Враховуючи, що як на момент проведення перевірки так і на момент винесення оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 07.12.2015 року введено (з 10.04.2015р.) та триває дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, а боржника визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру з 14.07.2015 р., то відсутні правові підстави для нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового та валютного законодавства. Просить суд, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07 грудня 2015 року №, №, №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року №/ том 1 а.с.7/.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження /том 4 а.с.185/. У попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи у порядку письмового провадження, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях, в яких зазначив, що актом перевірки від 20.11.2015р. №118/05-19-22-02/20330053 встановлено порушення Податкового кодексу України. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 07 грудня 2015 року №, №, №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року № прийняті відповідно до чинного законодавства та є правомірними. Зазначали, що перевіркою правомірно встановлено заниження податкового зобов'язання у сумі 1019049 грн. за операціями з придбання ТМЦ по яких раніше було сформовано податковий кредит, на порушення п.189.1, ст.189, 198.5б ст198 ПКУ, ТОВ «АГ Сталь» не нараховано податкове зобов'язання на зазначену вище суму, у тому числі за січень 2013 р.-19307 грн.,лютий 2013- 32253 грн.,березень-2013-34039,квітень 2013-37155 грн.,травень 2013-48682 грн.,червень 2013-57671 грн., липень 2013-38238 грн.,серпень 2013-94605грн.,вересень 2013-87433 грн.,жовтень 2013-66538 грн.,листопад 2013-72286 грн.,грудень 2013-16939 грн.,січень 2014-23415 грн.,лютий 2014-31435 грн., березень 2014-9866 грн.,квітень -75813 грн.,травень 2014-82840 грн.,червень-79828 грн.,липень-64802 грн.,серпень - 22122 грн.,вересень 2014-23781 грн., а саме:отримані в результаті виробництва відходи, позивач в подальшому реалізує , як брухт чорних металів, тобто використовує у звільнених від оподаткування по п.23 підрозділу 2 ПКУ операціях. За період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. позивачем реалізовано товар (брухт чорних металів) на загальну суму 5557920 грн. Щодо правомірно встановленого завищення податкового кредиту у загальній сумі 575,78 грн. за лютий 2014р., зазначили,що контрагент позивача ДРГП «Донецькгеологія» не відобразило податкові зобов'язання на адресу ТОВ «АГ Сталь». В свою чергу позивач у додатку 5 до декларації з ПДВ за лютий 2014 р. сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з ДРГП «Донецькгеологія» з періодом виписки податкової накладної «грудень 2013 року», таким чином, позивач, неправомірно скористалося податковим кредитом у сумі 575,78 грн. за грудень 2013 року по операціям, по яким сума ПДВ ( податкові зобов'язанні) не сплачені ( заявлені) до бюджету. Щодо встановлення перевіркою питання повноти нарахування та сплати податків і зборів з заробітної плати до бюджету за перевіряємий період встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету за 2014 р. у сумі 186709,88 грн., а саме за вересень 2014 р.-104771,73 грн. по строку сплати 31.10.2014 року, фактично сплачено 03.12.2014 р., за жовтень 2014р.-81938,15 грн. по строку сплати 30.11.2014р. фактично сплачено 03.12.2014 р. Вважає, що дія мораторію, яка введена Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.07.2015 року по справі про банкрутство № 908/2239-/15-г поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, а стосовно зобов'язань перед поточними кредиторами, які виникли під час судових процедур, правила мораторію не застосовуються. Просив суд відмовити у задоволенні позову /том 1 а.с.206-216/.

Відповідно до приписів ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ" зареєстроване в якості юридичної особи, включене до ЄДРПОУ за номером 20330053. Знаходиться на обліку платників податків в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції у Головного управління ДФС у Донецькій області, є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №100307373 серії НБ№216113 /том 2 а.с.230/. ТОВ "АГ СТАЛЬ" здійснює свою діяльність відповідно до статуту підприємства затвердженого в новій редакції 12 жовтня 2010 року /том 2 а.с. 208-228/.Основним видом господарської діяльності ТОВ «АГ СТАЛЬ» є виробництво стальних електрозварювальних труб /том 2 а.с.231/.

Відповідач - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Так,відповідно до вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77 Податкового кодексу України Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну виїзну планову перевірку ТОВ «АГ СТАЛЬ», (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014. За результатами перевірки 20.11.2015 року складено Акт за № 118/05-19-22-02/20330053/том 1 а.с.32-94/.

Згідно з висновком акту документальної виїзної планової перевірки позивачем допущено такі порушення законодавства:

- п.п. 14.1.257 п.14.1 ст.14, п.44.2 ст.44, п.135.4 ст.135, п.137.10 ст.137, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.138.2 ст.138, п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, наказу Міністерства фінансів України від 30.12.2013 №872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства» в результаті чого: занижено податок на прибуток у сумі 855 000грн. за 2013 рік; завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 рік у сумі 7109437грн.;

- наказу Міністерства фінансів України від 30.12.2013 №872 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємства», що виразилося у не наданні підприємством Додатку АМ до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік;

- п.п.16.1.6 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, п.2, п.3 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб'єктом господарювання до бюджету у зв'язку з отриманням пільг, затвердженого постановою КМУ №1233 від 27.12.2010, а саме підприємством у звіті про суми податкових пільг не відображено суми за кодом 11020245;

- п.48.1 ст.48, п.189 ст.189, п.198.5 «б» ст.198, п.198.6, ст.198, п.201.1 ст.201, п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.1,2,3,7 розділу VI Наказу МФУ від 25.11.2011 №1482 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» в результаті чого: встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету ряд.25 Декларації у сумі 736502грн., у т.ч. січень 2013 року - 200064грн., лютий 2013 року 38611грн., березень 2013 року - 41491грн., травень 2013 року - 84206грн., червень 2013 - 59390грн., липень 2013 року 44137грн., серпень 2013 року 93464грн., березень 2014 року - 9298грн., липень 2014 року - 165841грн.;

- встановлено завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку - 459613грн. у т.ч.: жовтень 2013 року - 92911грн., листопад 2013 року - 65139грн., грудень 2013 року - 64582грн., січень 2014 року - 29138грн., травень 2014 року - 166186грн., вересень 2014 року - 41657грн.; суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів - 58917грн. у т.ч. лютий 2014 року - 52840грн., квітень 2014 року -6077грн.;

- п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.5 п. 168.1 ст.168, п.171.1. ст.171, абз. а) п.176.2 ст.176 ПК України ТОВ «АГ СТАЛЬ» у перевіряємому періоді несвоєчасно перерахувало податок на доходи фізичних осіб до бюджету за 2014 рік у сумі 186709,88грн., а саме за вересень 2014 року - 104771,73грн. по строку сплати 31.10.2014 фактично сплачено 03.12.2014 року, за жовтень 2014 року - 81938,15грн. по строку сплати 30.11.2014 року фактично сплачено 03.12.2014 року;

- п.1.4,п.1.5, п.1.6 ст.16-1 розділу ХХ перехідних положень ПКУ, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171, п.п.е)п.176.1 ст.176 ПКУ, так ТОВ «АГ СТАЛЬ» у перевіряємому періоді несвоєчасно перерахувало суми військового збору до бюджету у сумі 19132,26грн., а саме за вересень 2014 року - 10621,71грн. по строку сплати 31.10.2014 року фактично сплачено 03.12.2014, за жовтень 2014 року - 8510,55грн., по строку сплати 30.11.2014 фактично сплачено 03.12.2014 року;

- порушення ст.2 Закону України «Про збір на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства», що призвело до заниження ТОВ «АГ СТАЛЬ» податкових зобов'язань збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 на суму 17грн. у т.ч. за лютий 2013 року на суму 12грн., за лютий 2014 року на суму 5грн.;

- порушення п.103.9 ст.103 ПКУ ТОВ «АГ СТАЛЬ» не надавалися Розрахунки (Звіти) податкових зобов'язань нерезидентів, яким отримано доходи із джерелом їх походження з України за 2014 рік: «TUV Thuringer e.V» м. Єрфурт, Німеччина, «Tamins Commercial Limited» Лімассол, Кіпр, ООО «Donici-Trans SPL» Республіка Молдова;п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 ПКУ в частині неподання звіту про контрольовані операції за звітний період 2013 року, 2014 року/том 1 а.с.93/.

27.11.2015 року ТОВ «АГ СТАЛЬ» до Акту перевірки було надано заперечення від 26.11.2015р., яке було розглянуто на комісії зі спірних питань податкової інспекції за участю представника ТОВ «АГ СТАЛЬ». Під час розгляду спірних питань було частково задоволено вимоги ТОВ «АГ СТАЛЬ» та складено Висновок № 2/118/05-19-22-02/20330053 від 04.12.2015 року/том 1 а.с.96-139/.

На підставі вищевказаного Акту перевірки від 20.11.2015 року з урахуванням Висновку від 04.12.2015 року Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області були прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «Р») з податку на додану вартість на загальну суму 637 961,00 грн., де 510 369,00 грн. - основний платіж та 127 592,00 грн. - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «В1») про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 637 363,00 грн., де 509 890,00 грн. - це сума завищення бюджетного відшкодування та 127 473,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «П») про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2 050 685,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «Р») з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 510,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «Р») з податку на доходи фізичних осіб в сумі 67 162,01 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «Р») з платежу «військовий збір» в сумі 6 910,70 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № (форма «Р») зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства на загальну суму 21,25 грн., де 17,00 грн. - основний платіж та 4,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції/том 1 а.с.140-142/.

Товариством з обмеженою відповідальністю «АГ СТАЛЬ» було подано скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення до ГУ ДФС у Донецькій області.

Рішенням про результати розгляду скарги Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 11.02.2016 року № 708/10/06-99-10-01-12-1 залишено без змін податкові повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Держаної фіскальної служби у Донецькій області від 07.12.2015 року № , № , № , № . Рішення № та № від 07.12.2015р. скасовані, замість них Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області було прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 11.03.2016 року № (форма «Р») з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29 148,17 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 11.03.2016 року № (форма «Р») з платежу «військовий збір» в сумі 2 975,40 грн. - штрафні (фінансові) санкції /том 1 а.с.143-155/.

ТОВ «АГ СТАЛЬ» у порядку адміністративного оскарження було подано повторну скаргу до Державної фіскальної служби України. ДФС України прийнятим Рішенням про результати розгляду скарги № 9018/6/99-99-10-01-01-25 від 21.04.16р., було задоволено частково - в частині зменшення перевіркою податкового кредиту з ПДВ по операціях ТОВ «Стек-Комп'ютер». На підставі вказаного Рішення ДФС України Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області було прийняте податкове повідомлення-рішення від 17.05.2016 року № (форма «В1») про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 636 569,00 грн., де 509 255,00 грн. - це сума завищення бюджетного відшкодування та 127 314,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції/том 1 а.с.156-168/.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6)розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2015 року №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року №, з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України та Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 р. N 2344-XII (далі - Закон України N 2344-XII, в редакції,що діяла на момент виникнення правовідносин ).

Так, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначені види перевірок.Зокрема згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Статтею 78 Податкового кодексу України встановлено порядок проведення документальних позапланових перевірок. Відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;

Згідно з вимогами п. 87.10 ст. 87 Податкового кодексу України, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов'язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно з Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно частини 3 статті 19 вказаного Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Частиною 5 статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 37 Закону України N 2344-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадках, визначених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців. Банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов'язання встановлена господарським судом. Під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до вимог абз. 8 ч. 1 ст. 38 Закону України N 2344-XII, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з вимогами абз. 9 ч. 1 ст. 38 Закону України N 2344-XII, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених розділом ІІІ "Ліквідаційна процедура".

Судом встановлено, що Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.04.2015 року порушено провадження по справі №908/2239/15-г про банкрутство боржника - ТОВ «АГ СТАЛЬ», 3, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів під час дії якого в тому числі заборонено нарахування неустойки (штраф, пеня), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 14.07.2015 року по справі про банкрутство № 908/2239-/15-г припинено процедуру розпорядження майном боржника. Визнано товариство з обмеженою відповідальністю "АГ Сталь"( 87524, м. Маріуполь Донецької області, Іллічевський район, вул.Сеченова, 63-а, поштова адреса: 87539, м. Маріуполь Донецької області, пр.Металургів, 84-б, ) банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру /том 1 а.с.11-14/.

Сторонами в судовому засіданні підтверджено, що дане рішення, прийняте стосовно позивача і набрало законної сили.

Таким чином, з моменту визнання боржника банкрутом припиняється виникнення нових зобов'язань боржника, в тому числі з податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Стосовно вимог позивача про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2015 року №, №, №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року №, суд вказує про наступне.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього кодексу.

За приписами п. 22.1 ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Отже, об'єктом податку визнаються обставини, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку, зокрема і крім іншого дохід.

Згідно з класифікацією витрат, наведеною у статті 138 Податкового кодексу України , собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг належить до витрат операційної діяльності. За правилами пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Статтею 189 Податкового кодексу України, визначено, що особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках, а саме пункту 189.1. в якому зазначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних.

Відповідно до пункту 198.5 ст.198 Податкового кодексу України передбачено,що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу;

Пункту 198.6 Кодексу, в якому зазначено,що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

З наведених законодавчих положень вбачається, що право платника податків на формування у податковому обліку витрат та податкового кредиту з ПДВ обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як реальність придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження необхідними первинними документами (у тому числі податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

При цьому податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників. Також істотне значення для встановлення судом факту реальності виконання договору саме із заявленим контрагентом є фактичні обставини укладення та виконання договору, обґрунтованість вибору контрагента.

А відтак при дослідження обсягу податкових прав та обов'язків платника за господарською операцією суд не повинен обмежуватися перевіркою формальної відповідності поданих платником документів вимогам податкового законодавства, а має оцінити усі докази по справі у сукупності та взаємозв'язку встановлення дійсного економічної змісту господарської операції.

Пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, передбачено,що саме податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом вставновлено, що основним видом господарської діяльності ТОВ «АГ СТАЛЬ» є виробництво стальних електрозварювальних труб. Сировиною для виробництва труб є гарячекатаний стальний рулон. Технологією виробництва передбачене обрізання кромки рулону, в результаті чого утворюються відходи, які є зворотними, а саме - металобрухт.

Сировиною для виробництва труб є гарячекатаний стальний рулон. Основним постачальником стального рулону є ТОВ «Метінвест-Україна» за договором поставки № 13/01-34 від 03.12.12р./том 4 а.с.91-107/.

Суми ПДВ, сплачені в зв'язку з придбанням рулону, включені до складу податкового кредиту в деклараціях по ПДВ за 2013-2014 роки.

У собівартості продукції (стальної електрозварювальної труби) до 90% займає вартість використаного стального рулону. Крім того, собівартість складається з інших матеріальних витрат, витрат на оплату труда, амортизації та інших витрат.

Затвердженні по підприємств норми витрат долучені до матеріалів справи.

Згідно Положення, затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.1999 № 318 "Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку":«11. Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Положення (стандарту).»

В зв'язку з тим, що металобрухт не є продукцією виробництва, а є зворотним відходом, він не має собівартості, та оцінюється за ціною його можливої реалізації.

Технологією виробництва передбачене обрізання кромки рулону, в результаті чого утворюються відходи, які є зворотними, а саме - металобрухт. В залежності від номенклатури труби, якості та ширини рулону, утворюється від 3 до 6 відсотків обрізі.

Відповідно до Закону України «Про відходи» від 05.03.1998, № 187/98-ВР «відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення».

Згідно п.199.1 Податкового кодексу Україні в редакції, що діяла до 01.01.2015 року, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Відповідно до п.199.6 статті 199 ПКУ податковий кредит не зменшується в разі постачання платником податку відходів і брухту чорних і кольорових металів, які утворилися внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві, будівництві, розібранні (демонтажу) ліквідованих основних фондів та інших подібних операцій.

Відповідачем здійснене нарахування податку на додану вартість на облікову вартість металобрухту (на ціну можливої реалізації) - при цьому не доведено, які саме товари/послуги та необоротні активи використані в операціях, звільнених від оподаткування, та не доведено, що ПДВ за цими товарами/послугами та необоротними активами включено до складу податкового кредиту. Не вказані балансова (залишкова) вартість необоротних активів та вартість придбання товарів/послуг, які відповідно до пункту 198.5 ПКУ є базою нарахування податкових зобов'язань.

Металосировина, у зв'язку з придбанням якої сплачені Позивачем суми ПДВ відносились до податкового кредиту, була повністю залучена до виробничого процесу із виготовлення продукції Позивача з метою її подальшого використання в оподаткованих операціях у межах його господарської діяльності.

Технологічний процес такого виробництва неможливий без одержання відходів у вигляді металобрухту, який ТОВ «АГ СТАЛЬ» відповідно до п.23 Підрозділу ІІ Перехідних положень ПКУ мало право поставляти та поставляло без нарахування ПДВ. Реалізований Позивачем металобрухт не придбавався з метою його використання у неоподаткованих операціях, тому відсутні підстави для нарахування податкових зобов'язань на його облікову вартість.

Така ж позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 23.10.2014 року за справою № К/800/14639/13, згідно якоїзазначено, що пунктом 199.6 Податкового кодексу України законодавчо врегульоване питання оподаткування операцій з постачання брухту чорних металів.

В 2013-2014 роках ТОВ «АГ СТАЛЬ» передавав металобрухт спеціалізованим фірмам, що мали ліцензію на збір металобрухту, за наступними договорами:Договір № 59-кп від 05.06.2012р. з ТОВ «Прогрес-Юг»,Договір № 11-04/13 від 11.04.2013р. з ТОВ «МеталХімПром-АРК»,Договір № 155 від 01.07.2013р. з ТОВ «Альфамет»,Договір № 383 від 29.08.2012 з ТОВ «ПФК Рутекс».

ТОВ «АГ СТАЛЬ» є платником ПДВ. Вартість реалізованої продукції - труб та сталевої полоси - обкладена податком на додану вартість за ставкою 20% по Україні та 0% на експорт. Утворений металобрухт не є продукцією, а є зворотнім відходом. Відповідно до п.23 Підрозділу ІІ Перехідних положень ПКУ «Тимчасово до 1 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання, у тому числі операції з імпорту відходів та брухту чорних і кольорових металів…».

Згідно п.199.1 Податкового кодексу Україні в редакції, що діяла до 01.01.2015 року, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, до сум податку, які платник має право віднести до податкового кредиту, включається та частка сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в оподатковуваних операціях.

Відповідно до п.199.6 статті 199 Податкового кодексу України податковий кредит не зменшується в разі постачання платником податку відходів і брухту чорних і кольорових металів, які утворилися внаслідок переробки, обробки, плавлення товарів (сировини, матеріалів, заготовок тощо) на виробництві, будівництві, розібранні (демонтажу) ліквідованих основних фондів та інших подібних операцій.

Згідно з Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» внесено зміни до статті 199 Податкового кодексу, пункт 199.1 викладений в новій редакції, а саме, у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати відповідні податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на частку сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях".

Тобто, судом встановлено, що в процесі виробництва залишається технічна обрізь, відходи, які підприємство в подальшому реалізує як металобрухт. Оприбуткування на склад та подальша реалізація металобрухту за бухгалтерським обліком проводиться як операції з зворотними відходами.

Суд зазначає, що зворотні відходи по своїй суті є залишки сировини, матеріалів, теплоносіїв та інших видів матеріальних ресурсів що утворилися в процесі виробництва робіт (послуг) і втратили повністю або частково споживчі властивості початкового ресурсу (хімічні та фізичні) і через це використовуються з підвищеними витратами (зниженням виходу продукції) або використовуються не за прямим призначенням, а також реалізується на сторону.

Відповідно до рахунку 20 "Виробничі запаси" на субрахунку 209 "Інші матеріали" обліковуються, зокрема, відходи виробництва (обрубка, обрізка, стружка тощо) які не можуть бути використані як матеріали, паливо або запасні частини на цьому підприємстві (металобрухт, утіль) зношені шини тощо. (Наказ Міністерства фінансів від 30.10.99р. №291).

Отже, відповідно до вимог національних стандартів бухгалтерського обліку зворотні відходи відображаються в обліку як виробничі запаси.

При реалізації зворотних відходів їх собівартість визначається відповідно до Положень стандарту бухгалтерського обліку 9 "Запаси". (Наказ Міністерства фінансів від 20.10.99 р.).

Підприємство своєю обліковою політикою самостійно обирає мету формування собівартості реалізованої продукції. Собівартість продукції визначається, як виражені в грошовій формі поточні витрати підприємства на її виробництво і збут.

Собівартість продукту залежить від того, яка управлінська мета обслуговується. Продукція в бухгалтерському обліку до моменту реалізації враховується по фактичній виробничій собівартості: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; загальновиробничі витрати і витрати від недостачі продукції (робіт, послуг) по технологічним причинам.

За рахунок собівартості і прибутку відшкодовуються витрати підприємства. Це є джерелами витрат.

Суд погоджується з позивачем, що склад витрат може змінюватись бо це обумовлено змінам в процесі виробництва, змінами якості сировини, температурним режимом, потребою застосування додаткових технологічних процесів. Такі відхилення від встановлених базових норм повинні включатись у виробничу собівартість продукції.

Собівартість показує мінімальну ціну товару, тому правильне визначення необхідне для встановлення ефективної цінової стратегії на підприємстві.

Відповідно до П(С)БУ №9 "Запаси" від 20.10.1999 року, Наказу №246, первинна вартість зворотних відходів виробництва, що надійшла на склад, визначається за чистою вартістю реалізації (очікувана ціна за реалізацією запасів в умовах звичайної діяльності за вирахуванням очікуваних витрат на завершення їх виробництва і реалізацію). Оцінка за чистою вартістю реалізації відповідає даному визначенню, так як у разі втрати споживчих якостей, ціна таких запасів не може дорівнювати первинній.

Чиста вартість реалізації сировини чи матеріалів, які використовуються для виготовлення продукції, визначаються з ціни реалізації зменшеної на суму витрат на завершення її виробництва.

Судом досліджені докази та встановлено, що вартість відходів така ж як і собівартість продукції, тобто, одне поглинає друге, а тому не виникає додаткового об'єкту оподаткування, та як слідство, ніяких податкових наслідків для підприємства.

Крім того, суд звертає увагу,що в матеріалах справи міститься Довідки Маріупольської ОДПІ: від 21.03.2014 року № 166/05-19-15-01/20330053 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГ Сталь» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платник у банку по декларації за грудень 2013 року. Перевіркою встановлено правильність визначення податкових зобов'язань по операціям,що не є об'єктом оподаткування, та по операціям, які звільнено від оподаткування у відповідності зі ст.196-197 Податкового кодексу України, правомірності формування податкового кредиту при здійсненні операцій з виготовлення та реалізації товарів( послуг), які звільняються від оподаткування згідно з п.197.1 ст.197 ПКУ. Згідно висновків податкового органу перевіркою не встановлено порушення при відображені ТОВ «АГ Сталь» у декларації за листопад 2013 року від'ємного значення з ПДВ у сумі 1931445 грн.; декларації за грудень 2013 року від'ємного значення з ПДВ у сумі 1774062 грн. Перевіркою не встановлено порушення при відображені ТОВ «АГ Сталь» бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника у сумі 1931445грн./ том 4 а.с. 108-153/.

- від 14.01.2014 року № 1/15/20330053 Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АГ Сталь» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платник у банку по декларації за жовтень 2013 року. Перевіркою встановлено правильність визначення податкових зобов'язань по операціям,що не є об'єктом оподаткування, та по операціям, які звільнено від оподаткування у відповідності зі ст.196-197 Податкового кодексу України, правомірності формування податкового кредиту при здійсненні операцій з виготовлення та реалізації товарів( послуг), які звільняються від оподаткування згідно з п.197.1 ст.197 ПКУ. Згідно висновків податкового органу перевіркою не встановлено порушення при відображені ТОВ «АГ Сталь» у декларації за вересень 2013 року від'ємного значення з ПДВ у сумі 403697 грн.; декларації за жовтень 2013 року від'ємного значення з ПДВ у сумі 1879429 грн. Перевіркою не встановлено порушення при відображені ТОВ «АГ Сталь» бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника у сумі 403697грн./том 4 а.с. 154-184/.

Посилання відповідача на те,що контрагент ДРГП «Донецькгеологія» не відобразило податкові зобов'язання на адресу ТОВ «АГ Сталь», за податковою накладною за грудень 2013 року, включеної в лютому 2014 року суд не бере до уваги, враховуючи викладене вище та крім того, зазначає, що відповідно до Податкового законодавства України визначена індивідуальна відповідальність Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за наслідками неналежного виконання контрагентами позивача своїх обов'язків щодо несвоєчасного виконання власних податкових зобов'язань перед бюджетом не повинна бути покладена на добропорядних платників податку та не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 11.03.2016 року № про нарахування штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29 148,17 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11.03.2016 року № про нарахування штрафної санкції з платежу «військовий збір» в сумі 2 975,40 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України - податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.54.2.ст.54 Податкового кодексу України - грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з п. 57.1. ст.57 Податкового кодексу України - платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Статтею 171 Податкового кодексу України визначено осіб, відповідальних за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) податку до бюджету. Так, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

В судовому засіданні з'ясовано,що 18.09.2014 року керівником ТОВ «АГ Сталь» прийнято Наказ № 62 від 18.09.2014 року про введення на підприємстві простою, в зв'язку з повним зупиненням виробництва/том 4 а.с.190/.

02 жовтня 2014 року за вих.. №№429, 430 ТОВ «АГ СТАЛЬ» звернулось до податкової інспекції з Заявами про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток в сумі 900 000,00 грн. та 482 294,01 грн. відповідно до ст.43 Податкового кодексу України . Зазначені грошові кошти платник податків зобов'язувався використати сплати єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб та військового збору/том 4 а.с.142/.

02.12.2014 року податковою інспекцію повернуто грошові кошти в порушення вимог на розрахунковий рахунок, в порушення, встановленого 20-денний строку, передбаченого п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України/том 4 а.с.141/.

03.12.2014 року при поверненні коштів на рахунок підприємства, ТОВ «АГ СТАЛЬ» перерахувало кошти на сплату податків із заробітної плати: податку на доходи фізичних осіб, ЄСВ, військового збору

Факт сплати, вище зазначених ТОВ «АГ СТАЛЬ» 03.12.2014 року не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні.

Отже, несвоєчасне повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у сумі 900 000,00 грн., яке мало місце з боку податкового органу призвело до несвоєчасної сплати ТОВ «АГ СТАЛЬ» податку з доходів фізичних осіб та військового збору по строку 30.10.2014р. та по строку 30.11.2014.р.

Посилання відповідачем в своїх запереченнях на те,що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, а стосовно зобов'язань перед поточними кредиторами, які виникли під час судових процедур, правила мораторію не застосовуються є недоречними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України N 2344-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як, зазначалось судом раніше, Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.04.2015 року було порушено провадження по справі №908/2239/15-г про банкрутство позивача, введено мораторій.

Відповідно до постанови Господарського суду Запорізької області від 14.07.2015 року по справі про банкрутство № 908/2239-/15-г ТОВ «АГ СТАЛЬ» визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру.

Пунктом 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Тобто, вказується на конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховуються штрафи та пеня, цей проміжок часу лише відповідає терміну дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяким чином не пов'язаний з поняттям мораторію.

Враховуючи, що мораторій на задоволення вимог кредиторів діє протягом провадження у справі про банкрутство, то будь-які штрафи та пеня у т.ч. за порушення у сфері податкового та валютного законодавства, за період дії мораторію не застосовується.

Суд звертає увагу, що пунктом 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Враховуючи, що як на момент проведення перевірки в період з 19.10.2015 р. по 30.10.2015р., так і на момент винесення оспорю вальних податкових повідомлень-рішень від 07.12.2015 року, тривала дія мораторію , а з дати визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури, тобто з 14.07.2015р., відсутні і правові підстави для нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового та валютного законодавства.

Стосовно вимог позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення № , податкового повідомлення - рішення № від 07.12.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 103.9. ст.103 Податкового кодексу України визначено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов'язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з п.120.1. ст.120 Податкового кодексу України передбачено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), а саме тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Так, в судовому засіданні і згідно наданих усних та письмових пояснень представником позивача, встановлено, що ТОВ «АГ СТАЛЬ» помилково не було надано Розрахунок (Звіт) податкових зобов'язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України за 2014 рік, в зв'язку з чим було порушено порядок надання звітності. Враховуючи, зазначене порушення контролюючим органом прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на та визначено позивачу штрафні (фінансові) санкції в сумі 510,00 грн.

Згідно з п.123.1.ст.123 Податкового кодексу України передбачено,що у разі, якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1,54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як з'ясовано в судовому засіданні з пояснень наданих представником позивача -ТОВ «АГ СТАЛЬ» при обчислені збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства було занижене виручку від продажу алкогольних напоїв готелю «Мохнатий шмель» на суму 1160 грн., що призвело до заниження податкових зобов'язань на суму 12 грн. за лютий 2013 року та 5 грн. за лютий 2014 року. В зв'язку з встановленим порушенням, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.12.2015 року № зі збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства,на підставі якого, позивачу визначено зобов'язання за основним платежем 17 грн. та штрафні (фінансові) санкції у сумі 4,25 грн. , на загальну суму 21,25 грн.

Отже, вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення № , № від 07.12.2015 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів перед судом правомірність своїх рішень, тобто не виконав обов'язок, покладений на нього частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні в повній мірі не доведено, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ".

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 13 червня 2016 року позивачу було відстрочено сплату судового збору у сумі 19 607,76грн. до ухвалення рішення по суті.

Таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ", суд стягує з відповідача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у сумі 10 030,38грн., який повинен був сплачений позивачем при поданні позову, на користь державного бюджету.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГ СТАЛЬ" до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 грудня 2015 року №, №, №, від 11.03.2016 року №, №, від 17.05.2016 року №- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 07.12.2016 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГ СТАЛЬ» визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 637 961,00 грн., де 510 369,00 грн. - це сума за основним платежем, 127 592,00 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 17.05.2016 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГ СТАЛЬ» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 636 569,00 грн., де 509 255,00 грн. - це сума завищення бюджетного відшкодування та 127 314,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 11.03.2016 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГ СТАЛЬ» визначено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29 148,17 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 11.03.2016 року № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «АГ СТАЛЬ» визначено податкове зобов'язання з платежу «військовий збір» в сумі 2 975,40 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області судовий збір у розмірі 10 030,38грн. (десять тисяч тридцять гривень тридцять копійок)грн. на користь Державного бюджету (Слов'янське УК/м. Слов'янськ/22030001, р/р 4075,Банк отримувача : Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області,МФО банку: 834016, ЄДРПОУ отримувача : 37803368).

Постанову ухвалено в порядку письмового провадження 02 серпня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08 серпня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.