Справа № 337/1793/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/1793/16-а
Провадження № 2-а/337/62/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі

головуючого судді Сидорової М.В.,

при секретарі Булгакової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції рядової поліції Борт Анни Вікторівни, третя особа: Управління патрульної поліції у м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

19.05.2016 року до суду поштою надійшов вказаний позов, який ОСОБА_1 мотивує тим, що 26.04.2016р. відповідачем винесена постанова серії ПС2 № 562191 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Згідно з цією постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26.04.2016р. о 17.00 год. по вул. Лахтинська буд. 5 у м. Запоріжжі нібито керував автомобілем ГАЗ -2705-222, державний номер НОМЕР_1, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України.

З постановою не згоден, оскільки 26.04.2016 приблизно о 16.17 год. перебував в м. Запоріжжя по вул. Лахтинська біля будинку 5 на зупинці громадського транспорту біля автомобілю ГАЗ 27-05-222, державний номер НОМЕР_1, та був затриманий поліцейським роти 1 батальйону 4 УПП у м. Запоріжжя ДПП рядовим поліції Борт А.В. Під час затримання, транспортний засіб знаходився в статичному положенні, двигун був вимкнений, за кермом автомобіля він не перебував, ключі від нього не мав, Правил дорожнього руху не порушував. На запитання щодо причин його затримання, інспектором поліції безпідставно у нього були витребувані реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Він пояснив, що не керував транспортним засобом, а водій вказаного автомобілю разом із реєстраційними документами та своїм посвідченням водія відійшов у своїх справах, але відповідач склала відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення та на нього було накладено адміністративне стягнення за ст. 126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. Після повернення водія транспортного засобу на місце події, останній надав працівникам поліції усі необхідні документи та пояснив, що саме він керував транспортним засобом, однак вказаний факт до уваги прийнятий не був.

Просить визнати дії поліцейського роти 1 батальйону 4 УПП у м. Запоріжжя ДПП Борт А.В. при винесенні постанови серії ПС2 № 562191 від 26.04.2016року протиправними, визнати незаконною і скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 562191 від 26.04.2016року, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ньому та пояснив, що 26.04.2016р. ввечері він повертався зі своїм знайомим ОСОБА_3 з рибалки на транспортному засобі марки ГАЗ державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 Вони зупинились біля зупинки громадського транспорту «Пошта» на вул.Лахтінській м.Запоріжжя, водій відійшов за своїми справами, а він вийшов з автомобілю покурити. В цей час між ним та водієм маршрутного таксі №49 виник словесний конфлікт через те, що він зробив останньому зауваження. Конфлікт перейшов в фізичну сутичку, до якої приєднались інші водії маршрутних таксі. Після цього прибув екіпаж патрульної поліції, до нього була висловлена вимога про надання документів на автомобіль та посвідчення водія. Оскільки він транспортним засобом не керував, при собі посвідчення водія не мав, він пояснив, що надати такі документи не може. Проте був затриманий працівниками поліції, доставлений до приміщення Хортицького відділення поліції, де поліцейським відносно нього було складено протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП, а також винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП. Він наполягав, що транспортним засобом не керував, але його пояснення та пояснення ОСОБА_3, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_3, не були враховані, останній в якості свідка не допитувався, права йому не роз'яснювались.

Представник позивача - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що поліцейським під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, не було зібрано достатніх та належних доказів керування позивачем ОСОБА_1 транспортним засобом без посвідчення водія, тобто вчинення адміністративного правопорушення за ст. 126 ч.1 КУпАП. Не надано також таких доказів в суді під час розгляду даної справи. Крім того, під час складання постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП, відносно нього поліцейським було складено протокол за ст.130 ч.1 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Натомість постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.05.2016р., провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, закрито в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Просив задовольнити позов.

Відповідач - поліцейський роти 1 батальйону 4 УПП у м.Запоріжжі ДПП Борт А.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та пояснила, що винесена нею постанова відповідає вимогам КУпАП. 26.04.2016р. під час патрулювання в складі екіпажу поліцейських до них надійшов виклик через лінію 102 про те, що біля зупинки «Пошта» на вул.Лахтінській в м.Запоріжжя, водій транспортного засобу марки Газель знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Прибувши на місце події, вони виявили, що відбувається конфлікт між позивачем та декількома водіями маршрутних транспортних засобів. При з'ясуванні причин конфлікту, було встановлено, що позивач перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Водій маршрутного таксі №49 ОСОБА_6 повідомив, що коли він рухався по маршруту, водій транспортного засобу марки ГАЗ державний номер НОМЕР_1, «підрізав» його, а після зупинки транспортних засобів, позивач ОСОБА_1 вийшов з автомобілю з місця водія та між ними з цього приводу почався конфлікт. В зв'язку з цим, ОСОБА_1 попросили пред'явити документи на автомобіль та посвідчення водія, але останній пояснив, що він автомобілем не керував, а водій автомобілю кудись відійшов. Через деякий час підійшов знайомий позивача та пояснив, що саме він керував транспортним засобом. Але враховуючи пояснення свідків, які були опитані на місце події, в тому числі ОСОБА_6, було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП та складання протоколу за ст. 130 ч.1 КУпАП. Оскільки документів, які посвідчують особу ОСОБА_1 у нього при собі не було, то він був доставлений до приміщення Хортицького ВП, де після встановлення його особи, роз'яснення прав, з урахуванням зібраних доказів, було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а також складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП. З часу приїзду поліцейських на місце події і до закінчення складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейськими проводилась відеозйомка, але надати суду відеозапис зйомки не представляється можливим через те, що вона не збережена.

Представник третьої особи УПП у м.Запоріжжя ДПП ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважає, що оскаржувана позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена правомірно, на законних підставах та є такою, що скасуванню не підлягає.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Суд встановив, що згідно постанови поліцейського роти 1 батальйону 4 УПП у м.Запоріжжі ДПП Борт А.В. серії ПС2 № 562191 від 26.04.2016р., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26.04.2016 року о 17.00 год. у АДРЕСА_1 керував автомобілем ГАЗ 2705-222, державний номер НОМЕР_1, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. На підставі цього на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Копія постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.1 КУпАП серії ПС2 № 562191 від 26.04.2016р. надіслана останньому поштовим зв'язком 28.04.2016р., отримана позивачем 06.05.2016р., з позовною заявою до суду позивач звернувся поштовим зв'язком, надіславши позов 16.05.2016р., тобто звернення до суду мало місце у 10-денний строк з дня коли ОСОБА_1 отримав копію постанови у справі про адміністративне правопорушення, а отже, строк звернення до суду не пропущений.

Дані обставини у справі не є спірними.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно до п.1.3, п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Диспозиція частини 1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")

Згідно оскаржуваної постанови, позивач порушив п.п. 2.1 а) ПДР.

Відповідно до п.2.1 а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства по справам про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. В ньому, зокрема, треба навести докази, на яких ґрунтуються висновки про скоєння особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відхилення інших доказів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для притягнення позивача 26.04.2016р. до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП і винесення постанови про накладання адміністративного стягнення у відповідача не було і його дії в цій частині є протиправними.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вищевказаних вимог відповідач, заперечуючи проти позову, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття нею вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, ст. 69 КАС України, на підтвердження факту допущення позивачем порушення п.2.1.а) ПДР, а саме того, що 26.04.2016р. о 17.00 год. ОСОБА_1 в м.Запоріжжя на вул.Лахтінській керував транспортним засобом без посвідчення водія.

В судовому засіданні відповідачем не спростовувався той факт, що коли за викликом на місце події приїхав екіпаж патрульної поліції, позивач транспортним засобом не керував, за кермом автомобілю не перебував, між ним та іншими особами на вулиці відбувався конфлікт, а через деякий час на місце події прийшов чоловік, який повідомив, що саме він, а не ОСОБА_1, є водієм транспортного засобу.

Крім того, суду відповідачем не надана для огляду справа про адміністративне правопорушення за даним фактом, тому суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких доказів поліцейський прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні, наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, в судовому засіданні відповідач пояснила, що факт порушення було зафіксовано за допомогою відеозйомки, але надати суду відеозапис не може через його пошкодження або знищення, та не заперечувала, що позивач дійсно на місці вчинення правопорушення заперечував свою винуватість, вказував про відсутність в його діях складу правопорушення.

Також відповідач пояснила, що на підтвердження своїх висновків щодо винуватості позивача нею були відібрані письмові пояснення у свідків, які були присутні на місці події, зокрема, у водія маршрутного таксі ОСОБА_6, але такі докази відповідачем суду не надані, клопотання про допит свідків в судовому засіданні відповідачем не заявлялось.

При цьому, особу чоловіка, який повідомив поліцейському про те, що саме він керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 під час уху перебував в салоні авто лише в якості пасажира, встановлено та опитано не було.

Однак, суд вважає, що такі дії відповідача є порушенням вимог ст.7,245,251-252,280 КУпАП, відповідно до яких провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, орган, уповноважений на прийняття рішення про накладання адміністративного стягнення, зобов'язаний прийняти законне, справедливе і обґрунтоване рішення в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності, оцінки належних та допустимих доказів.

Таким чином, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

При цьому судом враховується той факт, що в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебувала справа про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та постановою суду від 31.05.2016р., яке набрало законної сили 11.06.2016р., провадження у справі було закрито за відсутністю складу правопорушення. Згідно вищевказаної постанови суду, матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 26.04.2016р. керував транспортним засобом ГАЗ державний номер НОМЕР_2.

Крім того, в судовому засіданні відповідачем не спростовані доводи позивача, що до прийняття оскаржуваної постанови йому не були роз'яснені його права та обов'язки і не з'ясовані інші обставини, щоб могли мати значення для вирішення справи.

Крім цього, відсутність підпису позивача у постанові в графі щодо роз'яснення йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, доводить ту обставину, що такі права, передбачені нормами Конституції України та КУпАП на захист, йому взагалі не роз'яснювались поліцейським, оскільки в постанові відсутні спростування вказаного факту.

Крім того, суд вважає, що з урахуванням заперечень позивача, відповідач не був позбавлений можливості відкласти розгляд адміністративної справи та прийняття рішення по ній в межах строків, передбачених ст. 277 КУпАП, забезпечивши таким чином дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.7,245 КУпАП.

Суд вважає, що відповідачем, при розгляді справи відносно ОСОБА_1 було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано без застосування доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо), що на думку суду, є недопустимим.

Викладене свідчить про фактичну відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Однією з таких правових презумпцій, є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Однак в даному випадку відповідач таких дій не вчинив, в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою.

Таким чином, суд вважає, що відповідач при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому його дії в цій частині слід визнати протиправними, прийняте ним рішення скасувати.

Таким чином адміністративний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така позовна вимога задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову.

На підставі викладеного суд вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.9,122,245,247,251,252,280,283 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., ст.2,8,9,11,14,159-162,171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії поліцейського роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту Патрульної поліції рядової поліції Борт Анни Вікторівни щодо винесення постанови серії ПС2 №562191 від 26.04.2016 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Скасувати постанову поліцейського роти №1 батальйону №4 УПП в м.Запоріжжя ДПП Борт Анни Вікторівни серії ПС2 №562191 від 26.04.2016 року, про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В інший частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.В.Сидорова