Справа № 334/10812/15-а
Суддя: Лихосенко М. О.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.05.2016
Провадження № 2-а/334/62/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. В позові зазначила, що вона перебуває на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя, з 09.05.2002року та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, по Списку № 1 у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії вона продовжувала працювати.

З 10.05.2013 року вона набула право на пенсію за віком на загальних підставах, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

05.11.2015 року вона звернулась до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах.

Однак УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя листом від 19.11.2005 № 490/П-1 відмовив у призначенні їй пенсії за віком на загальних підставах, обґрунтовуючи, що вона вже отримує пенсію за віком. З даними діями УПФ позивач не згодна, вважає їх такими, що порушують її гарантоване Конституцією та Законами України право на пенсію..

Позивач просить зобов'язати Управління пенсійного Фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити йому пенсію за віком на загальних підставах з 05.11.2015 року (моменту звернення за пенсією) відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією. Позивач також просить розглянути справу в скороченому провадженні.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя позов не визнала у повному обсязі, надала суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких вказує, що з 09.05.2002 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ленінському районному відділі соціального захисту населення, отримуючи пенсію за віком за Списком № 1.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовахі за вислугу років.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз п);

К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За змістом ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Отже, з 09.05.2002 року на підставі особистої заяви від 13.05.2002 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за Списком № 1, обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, виходячи з буквального тлумачення ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, що призначається вперше застосовується показник середньої заробітної плати календарного року, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Отже, посилання позивача на ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не відповідають обставинам даної справи, оскільки вказані положення стосуються осіб, які вперше звернулись за призначенням пенсії, а не тих, яким вона вже була призначена до цього.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено види трудових пенсій, а саме: за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років.

Згідно ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії(за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

З огляду на вищезазначене, переведення на іншу пенсію в межах одного виду пенсії законом не передбачене.

Посилання позивача на правові позиції судів вищестоящих інстанцій є неправомірним та необгрунтованим, оскільки вони стосуються переведення з пенсії, призначеної відповідно доЗакону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки з 09.05.2002 року позивачу призначено пенсію за віком за Списком № 1, яка з 01.01.2004 року обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», законних підстав для призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, немає.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити позивачу у задоволені позову з підстав, зазначених у запереченнях до позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 07.06.2002 року ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком за Списком № 1, на підставі його особистої заяви, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовахі за вислугу років.

З 01.01.2004 р. розмір пенсії за віком за Списком № 1 ОСОБА_3 приведено у відповідність до Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується Розпорядженням про перерахунок пенсії згідно Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 виповнилося 56 років.

10.05.2013р. ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя листом від 19.11.2015 № 490/П-1 відмовив у призначенні ОСОБА_1 за віком на загальних підставах, посилаючись на те, що він вже отримує пенсію за віком.

У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пункт 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»регулює види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії або попереднього перерахунку. За бажанням пенсіонера при переведені з одного виду пенсії на інший пенсійний орган може врахувати заробітну плату за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

З положення наведеної статті вбачається, що нею передбачений механізм переведення з одного виду пенсії на інший, в той час, як позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення в межах одного виду пенсії.

Ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За змістом ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата для обчислення пенсії розраховується за формулою, наведеною в ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + КзN); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Виходячи з буквального тлумачення ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що для розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, що призначається вперше застосовується показник середньої заробітної плати календарного року, що передує року звернення за призначенням пенсії. Під час переведення особи з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати за той календарний рік, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а від бажання особи залежить лише можливість враховувати заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Таким чином, посилання позивача на ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не відповідають обставинам даної справи, оскільки вказані положення стосуються осіб, які вперше звернулись за призначенням пенсії, а не тих, яким вона вже була призначена до цього.

Відповідно до ст.. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров'я.

З огляду на те, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком за Списком № 1, яка з 01.01.2004 року обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави для призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні, тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог та не вбачає неправомірності дій відповідача, оскільки у останнього не було правових підстав для задоволення заяви позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 17, 19, 69, 70, 71, 86, 158-163, 183-2 КАС України, ст. 2, 13, 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 10, 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», -

п о с т а н о в и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: М.О.Лихосенко