Справа № 826/6185/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 серпня 2016 року № 826/6185/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України

до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління

юстиції у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі - Позивач) звернулася з позовом до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (надалі - Відповідач) про скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. за виконавчим провадженням ВП № 44896768 від 24.09.2015 р. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 № 163/14/7/26-42/2606/02/2.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постанова № 44896768 від 24.09.2015 р. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві, а звертаючись із виконавчим документом ДАБІ одночасно просила замінити сторону у виконавчому провадженні, а саме: Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на ДАБІ.

В судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи. Заперечень на позовну заяву не надав.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник Відповідача, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2014 року Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві звернулася до Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві з листом № 7/26-50/2409/05 "Про примусове виконання постанови Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві" в якому просила прийняти до виконання виконавчий документ - постанову Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві № 163/14/7126-42/2606/02/2 від 26.06.2014 р. про відкриття виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 02.10.2014 р. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44896768, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови № 163/14/7126-42/2606/02/2 від 26.06.2014 р. Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві.

Проте, Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. 24.09.2015 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44896768 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 р. № 163/14/7/26-42/2606/02/2.

Позивач не погоджується з винесеним Відповідачем Постанови 24.09.2015 р. ВП № 44896768 звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Матеріали справи підтверджують, що 26.06.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві винесено постанову №163/14/7126-42/2606/02/2, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк-готель «Київ» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 4 пункту 4 частини 2 статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Парк-готель «Київ» штраф у сумі 109620,00 грн.

Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 02.10.2014 р. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44896768, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови № 163/14/7126-42/2606/02/2 від 26.06.2014 р. Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю м. Києві.

Проте, Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. 24.09.2015 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 44896768 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 р. № 163/14/7/26-42/2606/02/2.

Підставою для закінчення виконавчого провадження ВП №44896768 у Постанові від 24.09.2015 року визначено, що на рахунок стягувача перераховано борг частково в розмірі 99548,35 грн.

У Постанові від 24.09.2015 року Відповідач посилається на пункт 3 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 3 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Частиною п'ятою статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пунктів 2.13. та 2.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження (у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали державний виконавець своєю постановою, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, замінює назву сторони виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова державного виконавця долучаються до виконавчого документа при його направленні за належністю або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником державний виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №150 від 23.04.2014 "Питання функціонування територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції" ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної архітектурно-будівельної інспекції за переліком згідно з додатком, у тому числі, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві та прийнято пропозицію Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо утворення її територіальних органів як структурних підрозділів апарату Інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Згідно повідомлення Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві від 03.04.2015 р. вих. №б/н до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.04.2015 р. внесено запис №9043824 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - Інспекції державного архітектурно-будівельного у місті Києві.

У свою чергу відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 10.10.2014 р. №272 "Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції" Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, затвердженого наказом від 01.10.2014 №225, на території міста Києва з 10.10.2014 р.

Наведене свідчить що Державна архітектурно-будівельна інспекція України є функціональним правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельного у місті Києві.

Аналіз приписів частини п'ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" та пунктів 2.13. та 2.14. Інструкції №512/5 дає підстави дійти висновку, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, державний виконавець повинен встановити чи допускають зазначені правовідносини правонаступництво та у разі наявності підстав для правонаступництва звернутися до суду з власної ініціативи із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Приписами частини першої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Однак, відповідачем не надано доказів звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, що свідчить про порушення державним виконавцем приписів статті 6 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, державний виконавець не використав надані частиною п'ятою статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" йому права та протиправно виніс постанову від 24.09.2015 про закінчення виконавчого провадження №44896768, наслідком якої є не зарахування до Державного бюджету України коштів у сумі 10071,65 грн.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонському районного управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. за виконавчим провадженням ВП № 44896768 від 24.09.2015 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 № 163/14/7/26-42/2606/02/2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку доведення встановлює презумпцію правомірності дій позивача та наявність протиправності в діях суб'єкта владних повноважень, яка має бути спростована відповідачем певними засобами доказування.

Натомість в ході судового розгляду справи представниками Відповідача не було надано суду належних доказів, які б підтверджували правомірність оскаржуваних дій.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, ст.128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Микитин О.С. за виконавчим провадженням ВП № 44896768 від 24.09.2015 р. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 26.06.2014 № 163/14/7/26-42/2606/02/2

3. Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Державної архітектурно-будівельної інспекції України судові витрати в розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук