Справа № 821/1066/16
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1066/16
08 год. 59 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Чумаченка М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Херсонської митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області (відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Херсонської митниці щодо заборони ОСОБА_1 здійснити переміщення легкового вантажопасажирського автомобіля марки «ТОYОТА НІ АСЕ», номер НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованої території України АР Крим для подальшої реєстрації автомобіля з метою отримання державного номерного знаку України. Також просить зобов'язати Херсонську митницю ДФС Державної фіскальної служби України дозволити (не чинити перешкод) в переміщенні легкового вантажопасажирського автомобіля через адміністративний кордон України з тимчасово окупованої території України АР Крим. Позовні вимог мотивовані тим, що в березні 2014 року придбав в м. Одеса у гр-на ОСОБА_3 легковий вантажопасажирський автомобіль марки «ТОYОТА НІ АСЕ», номер НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, що підтверджується довідкою - рахунком від 12.03.2014 року серія ВІА № 544445. З метою реєстрації автомобіля позивач виїхав в м. Севастополь, де був зареєстрований та мешкав. Після окупації АР Крим не мав можливості зареєструвати автомобіль, також не мав можливості виїхати на материкову частину для реєстрації автомобіля.

30 червня 2016 року позивач на власному автомобілі марки «ТОYОТА НІ АСЕ», номер НОМЕР_5, виїхав з м. Севастополь в м. Білгород-Дністровський Одеської області до своєї матері для реєстрації новонародженої дитини, але на пункті пропуску «Каланчак» Херсонської митниці ДФС позивачу повідомили, що автомобіль не буде пропущений через пункт пропуску, не пояснивши причину. Позивач 18.07.16 подав заяву до Херсонської митниці ДФС з проханням дозволити вивезти з тимчасової окупованої території України АР Крим транспортний засіб марки «ТОYОТА НІ АСЕ», номер НОМЕР_3, на материкову частину України для подальшої реєстрації та виключно для особистого користування. 21.07.16 за підписом першого заступника начальника Херсонської митниці ДФС ОСОБА_4 позивачу надійшла відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 проінформували, що на даний час неможливо здійснити переміщення через адміністративний кордон з АР Крим та митне оформлення належного позивачу на праві власності автомобіля. Позивач вважає дії посадових осіб Херсонської митниці ДФС неправомірними, такими, що порушують його право власності та ст. 41 Конституції.

Позивач прибув в судове засідання, просить задовольнити позов. Пояснив, що є громадянином України, мешкає в м. Севастополь, є моряком, його мати мешкає в м. Одеса, має похилий вік, тому автомобіль йому потрібен для поїздок до матері разом з жінкою та малолітньою дитиною, для чого має мету зареєструвати автомобіль у свою власність на материковій частині України, не має бажання перереєструвати автомобільний номер на російський.

Херсонська митниця ДФС (відповідач) заперечує проти позову, надала письмові заперечення, в яких пояснила, що питання, пов'язані з переміщенням товарів, особистих речей громадян, транспортних засобів комерційного призначення та транспортних засобів особистого користування через адміністративний кордон між материковою частиною України та тимчасово окупованою територією АР Крим регулюються Митним кодексом України, Законом України № 1207-УІІ від 12.08.14 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України № 1636-УІІ від 12.08.2014 «Про створення вільної економічної зони "Крим", та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», Наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 60 ст. 4 Митного кодексу України транспортний засіб позивача не може вважатись транспортним засобом особистого користування, оскільки транспортний засіб марки «ТОYОТА НІ АСЕ» знятий з реєстрації. Для цілей застосування митного законодавства він є товаром. Позивач також не має права ввезти автомобіль як товар, оскільки зідно з підпунктом "6" статті 12 Закону України від 12.08.2014 року № 1636-УІІ "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон України №1636) товари, що перебували на території ВЕЗ "Крим" на день набрання чинності цього Закону (27.09.2014 року), набувають митного статусу іноземних товарів з урахуванням положень статті 6 вищевказаного Закону. Підпунктом "5" пункту 12.4 статті 12 Закону України №1636 встановлено, що поставка товарів з території ВЕЗ "Крим" на іншу територію України з метою їх вільного обігу здійснюється у митному режимі імпорту, тому для ввезення товару на митну територію України необхідно здійснити його декларування, тобто заявити за встановленою формою точні відомості про товар, мету його переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення його митного контролю та митного оформлення. Але з набранням чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1035 «Про обмеження поставок окремих товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію», заборонено на період тимчасової окупації поставки товарів (робіт, послуг) під всіма митними режимами з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію, за винятком: особистих речей громадян, що переміщуються у ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі та соціально значущих продуктів харчування, що переміщуються громадянами, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 гривень та сумарна вага яких не перевищує 50 кілограмів на одну особу. Тому на даний час неможливо здійснити переміщення через адміністративний кордон з АР Крим та митне оформлення транспортного засобу позивача. Відповідач також звертає увагу суду на те, що номерні знаки для разових поїздок видаються строком на 2 місяці, а цей термін позивачем прострочено.

Представник відповідача прибув в судове засідання, просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову.

ОСОБА_1 придбав автомобіль марки «ТОYОТА НІ АСЕ», 2000 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, у гр-на ОСОБА_3 в березні 2014 року у законний спосіб на території України у відповідності до діючих на час такого придбання норм законодавства.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" ( в редакції станом на час придбання автомобіля) (далі - Постанова КМУ № 1388) передбачалось, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім цього, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. А відповідно до п. 24 Постанови КМУ № 1388 реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем реєстрації (проживання) їх власників до впровадження в експлуатацію Національної автоматизованої інформаційної системи Державної автомобільної інспекції.

Пунктом 7 Постанови КМУ № 1388 передбачалось, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання). Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Позивач надав суду довідку-рахунок № 544445 від 12.03.14, видану ФОП ОСОБА_5, про придбання автомобіля позивачем. 25.03.14 центром надання послуг пов'язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м. Южне та Комінтернівського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області було знято з обліку ТЗ марки "ТОYОТА НІ АСЕ", двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, 2000 року виготовлення, синього кольору, видано транзитний номерний знак НОМЕР_3, який дійсний 60 діб. Ця обставина підтверджується копією облікової картки № 37211643 від 25.03.2014, відповіддю регіонального сервісного центру в Одеській області від 15.07.16 № 308, відповідні записи внесені до наявних автоматизованої бази даних АІС "Автомобіль" та Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Судом взято до уваги, що 16.03.2014 відбувся нелегітимний референдум про статус Криму (приєднання до Російської Федерації), 17.03.14 на підставі Декларації про незалежність і результатів референдуму проголошена Республіка Крим як незалежна і суверенна держава, до складу якої увійшов Севастополь як місто з особливим статусом. Президент Російської федерації підписав указ про визнання Республіки Крим як незалежної і суверенної держави, 18.03.14 підписаний договір про прийняття Криму і Севастополя до складу Росії. Насильницька анексія Криму не визнається українською державою, згідно з Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.14 № 1207-VII (набрав чинності 27.04.14) територія Кримського півострова внаслідок російської окупації вважається тимчасово окупованою територією. Початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, згідно з українським законодавством, вважається дата набрання чинності Резолюції № 68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 27 березня 2014 року про підтримку територіальної цілісності України.

30.04.14 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 424-р "Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю", згідно якого у зв'язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістські налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокуванням роботи пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подальшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, та відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" вирішено тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком до цього розпорядження. Позивач в судовому засіданні пояснив, що після анексії АР Крим органи реєстрації транспортних засобів МВС України припинили діяльність в АР КРИМ, тривалий час поїздки на материкову частину України було небезпечні, в подальшому він пішов у рейс, тому не мав можливості зареєструвати автомобіль за місцем свого проживання (м. Севастополь АР Крим) через незалежні від нього обставини.

Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до даного Закону тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 10 даного закону встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду - виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. На тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України (ст. 11 Закону) .

Законом України від 12.08.2014 № 1636-VII "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1636-VII) встановлено, що митні формальності, пов'язані з переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян через адміністративний кордон ВЕЗ "Крим", здійснюються у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених у статті 329 Митного кодексу України, як при переміщенні через митну територію України (п. 6.3) Громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ "Крим", керуючись нормами Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", мають право перетнути адміністративний кордон між ВЕЗ "Крим" та іншою територією України за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"; перетнути адміністративний кордон ВЕЗ "Крим" із-за меж (за межі) державного кордону України за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"(п.7.3) Пунктом 7.1 ст. 7 Закону № 1636 встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», поширюється дія розділу XII Митного кодексу. Цим розділом визначено порядок і умови переміщення громадянами товарів, а також транспортних засобів особистого користування. Згідно ст. 365 Митного кодексу України громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України. Ч.2 ст. 365 МК України передбачає, що громадянам, які в'їжджають на територію України або виїжджають з неї засобами автомобільного та залізничного транспорту, а також транспортними засобами особистого користування, дозволяється здійснювати декларування товарів, що переміщуються ними через митний кордон України, не залишаючи цих транспортних засобів. Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 затверджені Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Згідно з п. 7 розділу І зазначених правил при ввезенні транспортного засобу на митну територію України його власник або уповноважена особа, які переміщують транспортний засіб через митний кордон України, пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та копії: документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття цього засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом. Пунктом 9 розділу І Правил, затверджених наказом № 1118, визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема, ввезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на такий транспортний засіб або користування ним. Отже, вказаними законодавчими актами також не передбачено заборону ввезення транспортного засобу, на який є документи, що підтверджують право власності.

Згідно зі ст. 9 Митного кодексу України (МК України) територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України. Межі митної території України є митним кордоном України. Митний кордон України збігається з державним кордоном України, крім меж штучних островів, установок і споруд, створених у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України. Межі території зазначених островів, установок і споруд становлять митний кордон України (ст. 10 МК України).

Статтею 4 Митного кодексу України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України , вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Суд вважає, що оскільки між АР Крим та материковою частиною України не має кордону України, то митні процедури, які передбачені МК України при в'їзді громадянина України на власному автомобілі розповсюджуються тільки на виїзд в АР Крим, а не на материк. Будь-яких обмежень у ввезенні власного автомобіля для громадянина, який в'їзжає на материкову частину України з АР Крим не встановлено. Обмеження щодо тимчасового ввезення транспортних засобів введене Законом України № 1636-VII тільки для зареєстрованих на території ВЕЗ "Крим" автотранспортних засобів , що використовуються у перевезеннях через адміністративний кордон ВЕЗ "Крим" для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів. Автомобіль позивача не зареєстрований на території АР Крим.

Доводи відповідача про те, що в даному випадку автомобіль є товаром, є такими, що не ґрунтуються на положенням законодавства. Згідно з пунктом 60 ст. 4 Митного Кодексу України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно. Пунктом 57 статті 4 МКУ визначено, що товари - це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Факт зняття транспортного засобу марки «ТОYОТА НІ АСЕ» з реєстрації його попереднім власником ОСОБА_6 не свідчить про те, що автомобіль перестав бути транспортним засобом. Даний транспортний засіб має тимчасовий знак НОМЕР_3, виданий органом МВС.

Посилання Херсонської митниці на підпункт "6" п. 12.4 статті 12 Закону України від № 1636-УІІ також не приймається до уваги, оскільки регулює правовий режим товарів, які перебували на території ВЕЗ "Крим" на день набрання чинності цього Закону, але автомобіль був придбаний для особистого користування, а не в якості товару.

У відповідності до п. 47 Постанови Кабінету міністрів України від 07.09.1998 №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» номерні знаки для разових поїздок видаються строком на 2 місяці. Та обставина, що позивач їздить на тимчасовому номері (транзитному) , не є підставою для митниці не пропускати даний автомобіль на материкову територію України. Притягнення до відповідальності за таке порушення є компетенцією органів Нацполіції України, але не митних органів.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Україна, як держава-учасниця Конвенції зобов'язана поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд виходить з презумпції правомірності набуття позивачем права власності на автомобіль. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, які встановлені законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм . На день розгляду даної справи відсутній закон, який позбавляв би позивача його права власності на вищевказаний автомобіль, права користуватися та розпоряджатися ним на всій території України. Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, зокрема, коли правовідносини, що розглядаються судом, законом України не врегульовано.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем правомірність своїх дій щодо заборони ОСОБА_1 здійснити переміщення належного йому автомобіля через адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією України АР Крим не доведено, тому такі дії судом визнаються неправомірними.

Статтею 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій з метою запобігання порушенню прав, свобод чи інтересів позивача.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст. 1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Суб'єктивне право має бути захищено в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер.

Враховуючи викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання Херсонську митницю Державної фіскальної служби України утриматись від вчинення дій щодо перешкоди ОСОБА_1 в перетині адміністративного кордону України з тимчасово окупованою територією України Автономною республікою Крим легковим вантажопасажирським автомобілем марки "ТОНОТА НІ АСЕ", номер НОМЕР_3.

Позов задовольняється. Судові витрати позивачу не відшкодовуються через відсутність такої вимоги.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та порядок її оскарження.

Керуючись ст. 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Херсонської митниці Державної фіскальної служби України щодо заборони ОСОБА_1 здійснити переміщення легкового вантажопасажирського автомобіля марки "ТОYОТА НІ АСЕ", номер НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4 через адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією України АР Крим для подальшої його реєстрації в Україні з метою отримання державного номерного знаку України.

Зобов'язати Херсонську митницю Державної фіскальної служби України утриматись від вчинення дій щодо перешкоди ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі в перетині адміністративного кордону України з тимчасово окупованою територією України Автономною республікою Крим легковим вантажопасажирським автомобілем марки "ТОНОТА НІ АСЕ", номер НОМЕР_3, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 для подальшої реєстрації легкового вантажопасажирського автомобіля в Україні.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 серпня 2016 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 5