Справа № 2а-5106/11/0517
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року м. Київ К/9991/24055/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Олексієнко М.М., Черпак Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012р. у справі за її позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області про поновлення на публічній службі,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про (з урахуванням збільшених позовних вимог) визнання незаконним її звільнення з посади головного спеціаліста відділу надходжень платежів управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області, скасування наказу від 08.04.2011р. №19-о, поновлення на займаній посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 09.04.2011р. по день прийняття судового рішення та 30000 грн моральної шкоди. Просила поновити строк звернення до суду.

Постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 23.11.2011р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012р. рішення суду першої інстанції скасовано, позовну заяву залишено без розгляду.

З таким рішенням апеляційного суду не погодилась позивач, подала касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене судове рішення апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працювала в управлінні Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області на посаді головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів.

08.04.2011р. позивач звернулась до начальника управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області із письмовою заявою про звільнення її з займаної посади за власним бажанням.

Наказом начальника управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області від 08.04.2011р. №19-о позивача звільнено з посади на підставі статті 38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі поданої заяви від 08.04.2011р.

Цього ж дня позивач була ознайомлена під підпис із наказом про звільнення та отримала трудову книжку.

Однак 12.04.2011р. на адресу управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області надійшла заява позивача від 08.04.2011р., яка була надіслана поштою, про відкликання її заяви про звільнення.

Листом від 12.04.2011р. відповідач запропонував позивачу поновити трудові відносини та негайно приступити до виконання обов'язків головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів, а разі неможливості повідомити про такі причини в письмовому вигляді.

Позивач в листі від 24.05.2011р. погодилась із пропозицією відповідача на поновлення трудових прав та просила повідомити їй порядок такого поновлення.

Однак листом від 25.05.2011р. начальник управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області повідомив позивача про неможливість поновлення її на роботі в управлінні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на пропозицію відповідача поновити трудові відносини та негайно приступити до виконання своїх обов'язків на посаді головного спеціаліста відділу обліку надходження платежів позивач не відреагувала, до виконання своїх обов'язків не приступила, про причини, які б перешкоджали приступити до виконання посадових обов'язків позивач відповідача не повідомила.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позовні вимоги без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що із наказом про звільнення позивач була ознайомлена 08.04.2011р., проте до суду із позовом про поновлення порушених прав позивач звернулась лише 03.06.2011р., тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Посилання позивача на те, що вона хворіла та займалась похованням бабусі суд апеляційної інстанції не визнав поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки бабуся позивача померла 14.05.2011р., тобто через місяць після звільнення її з роботи, позивач на стаціонарному лікуванні не знаходилась, а звернення до лікарів мали консультативний характер, листок тимчасової непрацездатності їй не видавався, а тому доказів перебування у такому хворобливому стані, який би перешкоджав звернутися до суду із позовом позивачем до суду не надано. Крім того, у такому хворобливому стані позивач змогла 14.04.2011р. звернутися до адвоката для укладення договору про надання юридичних послуг, що також виключає неможливість звернення до суду із відповідним позовом.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки передбачений статтею 99 КАС України строк звернення до суду позивачем пропущено, поважних причин його пропуску не наведено, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що від послуг адвоката позивач відмовилась у день отримання листа відповідача про поновлення її трудових прав 15.04.2011р., проте негайно приступити до виконання своїх обов'язків вона не могла до закінчення лікування та покращення її стану здоров'я є безпідставними і висновки апеляційного суду про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду не спростовує і не свідчить про переривання такого строку.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28.02.2012р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

М.М. Олексієнко

Ю.К. Черпак