Справа № 813/1513/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Справа № 813/1513/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3, позивач) звернулась до суду з позовом до Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (надалі - Стрийська ОДПІ, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 37-о від 05.04.16р. «Про звільнення ОСОБА_3М.»;

- поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 06.04.16р.;

- стягнути з Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час її перебування у вимушеному прогулі.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Наказом Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 37-о від 05.04.16р. позивача було звільнено з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України (у звязку із скороченням штатів). ОСОБА_3 вказує, що всупереч ст.49-2 КЗпП відповідачем не було запропоновано їй жодної посади. Відповідачем порушено вимоги ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі позивача, оскільки в неї наявний стаж в органах ДФС у Львівській області близько 22 років, на утриманні перебуває двоє дітей, які навчаються у вищих навчальних закладах, позивачу присвоєно 13 ранг державного службовця, спеціальне звання - Інспектора податкової та митної справи I рангу, вона немає діючих дисциплінарних стягнень, їй неодноразово оголошувались подяки та надавались премії за проявлену ініціативу та професіоналізм. З урахуванням викладеного, вважає, що вона має переважне право на залишення на роботі. Враховуючи те, що ОСОБА_3 звільнена з займаної посади без наявних на це підстав, просить поновити її на займаній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив такий задовольнити повністю.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях. Зазначила, що на підставі наказів ДФС України від 25.12.15р. № 996 «Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС», від 11.01.16р. N 17 Про введення в дію Структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови, наказами Стрийської ОДПІ від 29.01.16р. № 29 «Про введення в дію структури Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області» проведено процедуру скорочення (зменшення) штатної чисельності працівників. Переліком змін №5 до штатного розпису на 2015 рік затверджено штат в кількості 107 штатних одиниць, а в штатному розписі на 2016 рік, затвердженого Наказом Стрийської ОДПІ №42 від 10.02.16р., кількість штатних одиниць - 80. Таким чином чисельність Стрийської ОДПІ зменшена на 27 (двадцять сім) штатних одиниць. В штатному розписі на 2015 у секторі податків і зборів з фізичних осіб передбачалось 7 штатних одиниць, а в штатному розписі на 2016 рік 4 штатних одиниць, що свідчить про зменшення штатної чисельності працівників даного відділу в кількості 3 штатні одиниці. На підставі вищевказаних наказів ОСОБА_3 05.02.16р. попереджено про наступне вивільнення з займаної посади. У звязку з відсутністю вакантних посад, пропозиція посад позивачу не надавалась. Зазначила також, що у позивача порівняно з іншими працівниками відділу відсутнє переважне право на залишення на роботі згідно з нормами КЗпП України. Вважає, що звільнення позивача проводилось у відповідності з чинним законодавством, у звязку з чим просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 зарахована в порядку переводу на посаду державного податкового інспектора відділу обліку та обробки даних 15.06.94р., що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача.

16.06.94р прийняла присягу державного службовця.

14.10.94р. позивачу присвоєно звання інспектора податкової служби II рангу

06.02.15р. ОСОБА_4 призначена на посаду головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення в порядку переведення. На вказаній посаді позивач перебувала на час звільнення.

На виконання постанови КМУ від 21.10.15р. №840 «Про внесення змін у додаток 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2015 року №85» щодо затвердження граничної чисельності працівників територіальних органів ДФС та згідно з наказом ДФС України від 25.12.15р. № 996 "Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС», наказу ДФС України від 11.01.16р. № 17 «Про введення в дію структур територіальних органів ДФС та затвердження методичних рекомендацій щодо їх побудови», наказу Стрийської ОДПІ від 29.01.16р. №26 "Про введення в дію структури Стрийської ОДПІ» та наказу № 42 від 10.02.16р. «Про введення в дію штатного розпису на 2016р.», в Стрийській ОДПІ відбулися зміни організаційної структури та скорочення штатної чисельності працівників.

У зв'язку із зазначеним, 05.02.16р. ОСОБА_3 була попереджена про наступне вивільнення згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Як вказує відповідач, у звязку з відсутністю вакантних посад пропозиція посад позивачу не надавалась.

Наказом Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 37-о від 05.04.16р. ОСОБА_3 була звільнена з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вказує Верховний Суд України в п.19 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.92 р. Про практику розгляду судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що якщо хоч одна з цих умов не була дотримана при звільненні працівника, то таке звільнення не можна вважати законним.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Отже, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов'язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом складення довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен з'ясовувати сам суб'єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Згідно з представленим штатним розписом на 2016 рік кількість працівників у реорганізованому секторі податків і зборів фізичних осіб становить 4 штатні одиниці. В тому числі 1 штатна одиниця завідувач і 3 штатні одиниці головних державних ревізорів-інспекторів.

Згідно з переліком змін №5 до штатного розпису на 2015 рік, попередньо у штатному розписі відповідача в секторі доходів і зборів кількість штатних одиниць становила 7 осіб. З яких 1 штатна одиниця завідувач і 6 штатних одиниць головних державних ревізорів-інспекторів.

Таким чином, в підрозділі, в якому працювала позивач, фактично відбулось скорочення штату.

Судом встановлено, що у звязку із скороченням штатів переважне право на залишенні на роботі у секторі доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення Стрийської ОДПІ надано ОСОБА_5, ОСОБА_6-Я. та ОСОБА_7

На час попередження працівників про наступне вивільнення у звязку з скороченням штату ОСОБА_7 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною до досягнення нею чотирьохрічного віку з 16.02.16р. до 26.02.17р. Наказом від 16.02.16р. №6-0 головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення ОСОБА_7 переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення. Підставою винесення такого наказу стала заява ОСОБА_7

З 16.02.16р. ОСОБА_7 надано відпустку без збереження заробітної плати для домашнього догляду за дитиною до досягнення нею чотирьохрічного віку з 16.02.16р. до 26.02.17р.

Наказом від 16.02.16р. №6-0 головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення ОСОБА_6-Я. переведено на посаду головного державного ревізора-інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_7 Підставою винесення такого наказу стала пропозиція посади від 16.02.16р. та заява ОСОБА_6-Я.

Крім цього, тим самим наказом відповідача № 6-О було переведено з 16.02.16р. головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення ОСОБА_8 на посаду головного державного ревізора-інспектора Сколівського відділення. Підставою для переведення були пропозиція вакантної посади від 16.02.16р. та заява ОСОБА_8

Вказані обставини свідчать про те, що на час скорочення штату працівників відповідного сектору, у відповідача були наявні вакантні посади, однак позивачу такі не були запропоновані.

Стрийською ОДПІ представлено зведену інформацію працівників сектору доходів і зборів, згідно з якою у позивача наявний більший трудовий стаж роботи, в тому числі стаж роботи в органах державної служби, ніж у ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_9-Я. Зокрема, у позивача загальний стаж роботи 24 роки 7 місяців, в тому числі стаж роботи в органах державної податкової служби 21 рік 9 місяців, тоді як у ОСОБА_7 загальний стаж роботи 7 років 2 місяці, в тому числі стаж роботи в органах державної служби 5 років 5 місяців, ОСОБА_10 загальний стаж роботи 15 років 4 місяців, в тому числі стаж роботи в органах державної служби 11 років 5 місяців, ОСОБА_6-Я. загальний стаж роботи 39 років 7 місяців, в тому числі стаж роботи в органах державної служби 20 років 10 місяців.

Таким чином, звільнивши позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідач не вжив заходів з метою працевлаштування позивача на відповідній посаді у новоутвореному підрозділі, що свідчить про порушення встановленого порядку її звільнення. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України висловленою у постанові від 01.04.15р. та із висновком Вищого адміністративного суду України який міститься в ухвалі від 20.11.14р. у справі № К/800/23885/13.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду наявності у всіх працівників сектору доходів і зборів Сколівського відділення Стрийської ОДПІ, яких в зв'язку із скороченням посад які вони обіймали, було переведено на інші посади в Стрийській ОДПІ, більш високої продуктивності праці та кваліфікації ніж у позивача. На противагу викладеному, суд враховує, що стаж роботи позивачки в Стрийській ОДПІ складає майже 22 роки. Як свідчать матеріали справи такий стаж є більшим, ніж у вказаних вище працівників сектору. Відповідачем не вказано інших критеріїв, які враховувались при оцінці продуктивності праці та кваліфікації працівників сектору доходів і зборів. Суд також зазначає, що ОСОБА_3 має спеціальне звання інспектор податкової та митної справи І рангу та має вищу освіту.

Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_3 є незаконним, оскільки проведене роботодавцем - Стрийською ОДПІ з порушенням встановленої процедури, а тому наказ відповідача № 37-о від 05.04.16р. «Про звільнення ОСОБА_3М.» є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 06.04.16р.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу .

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою № 5991/8/13-11-05-00-14 від 24.06.16р. середньоденний заробіток позивача становив 212, 90 грн. З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 06.04.16р. по 22.08.16р., розмір заробітної плати, що підлягає виплаті позивачу становить 20 438,40 грн. Разом з тим, як встановлено судом, ОСОБА_3 у вказаний період була зареєстрована як безробітна в Сколівському районному центрі зайнятості. Відтак, з урахуванням отриманих від Сколівського районного центру зайнятості виплат, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 7185,39 грн.

Розмір середнього заробітку за один місяць, обрахований відповідно до пункту 8 Порядку, та стягнення якого підлягає до негайного виконання у звязку з поновленням на посаді, становить 4577,35 грн.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати зі сторін.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 37-о від 05.04.16р. «Про звільнення ОСОБА_3М.»;

Поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного ревізора-інспектора сектору доходів і зборів з фізичних осіб Сколівського відділення Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 06.04.16р.;

Стягнути з Стрийської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 7185 (сім тисяч сто вісімдесят пять) гривень 39 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 та стягнення на її користь середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 4577 (чотири тисячі пятсот сімдесят сім) гривень 35 копійок звернути до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.