Справа № 395/1017/16-а
Суддя: Щенюченко С. В.
Дата ухвалення: 2016-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/1017/16-а
Провадження № 2-а/395/14/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКУ С.В.,

при секретарі ЛИСЕНКУ В.С.,

за відсутністю учасників судового розгляду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді адміністративний позов заступника керівника Знам'янської місцевої прокуратури (далі заявник, заступник керівника Знам'янської місцевої прокуратури) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1А.) до ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради (далі відповідач, ОСОБА_2 спеціальна загальноосвітня школа-інтернат), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Професійно технічне училище № 8 м. Кіровограда, Служба у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області (далі третя особа, Професійно технічне училище, служба у справах дітей), про покладення зобовязання на відповідача донарахувати та виплатити неповнолітньому недоплачену одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 р. до районного суду надійшла заява заступника керівника Знам'янської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, треті особи: Професійно технічне училище, служба у справах дітей про покладення зобовязання на відповідача донарахувати та виплатити неповнолітньому недоплачену одноразову грошову допомогу.

Заявник вказав, що відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва громадянина або держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, у тому числі право на забезпечення у випадках, передбачених законом.

За ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є особою із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, який навчався у ОСОБА_2 загальноосвітній спеціальній школі-інтернат І-ІІ ступенів, де перебував на повному державному утриманні, та на даний час навчається в Професійно-технічному училищі № 8 м. Кіровограда, тому пільговий статус за ним зберігається й на даний час.

Згідно свідоцтву про народження серії І-ОЛ № 015334, виданому 02.03.1999 р. Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 народився 07 грудня 1998 року в с. Ганнівка, Петрівського району Кіровоградської області, а його батьками є: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2005 р. матір та батька ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно сина.

На даний час ОСОБА_1 відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» має статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування.Відповідно до ст. 8 цього ж Закону такі особи перебувають на повному державному забезпеченні при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

ОСОБА_1 з 05.03.2005 р. проходив навчання у ОСОБА_2 спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів, яку закінчив у 2015 році.

На даний час ОСОБА_1 навчається в Професійно-технічному училищі № 8 м. Кіровограда.

Тобто ОСОБА_1 з 2005 року по 2015 рік навчався та виховувався в ОСОБА_2 спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів як дитина, позбавлена батьківського піклування, у зв'язку з чим перебував на повному державному утриманні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок (не суму) забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, у тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» встановлює обовязок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно з п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1.286 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі, позивачу по справі ОСОБА_1, при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі, не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі 7.716 грн.

При відрахуванні ОСОБА_1 з ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів, останньому виплачено грошову допомогу на суму 354,10 грн., тобто у розмірі, що встановлений п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», що підтверджується копією відомості № 2 на видачу коштів вихідної допомоги дітям-сиротам та дітям, які позбавлені батьківського піклування, випускникам 2014/2015 навчального року, наданою відповідачем.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме: повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень наведеного Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи із загальних засад пріоритетності вимог законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час визначення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, службові особи ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів повинні були керуватись вимогами ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а не п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки положення цієї Постанови суперечать вимогам вказаного Закону.

Крім того, як встановлено в ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії слід застосовувати Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Незважаючи на викладене, службою у справах дітей ОСОБА_2 райдержадміністрації, як уповноваженим на захист прав дітей пільгової категорії органом, до теперішнього часу не вжито будь-яких заходів для усунення вказаних порушень.

Враховуючи викладене, підставами для звернення прокурора до суду в інтересах ОСОБА_1 є те, що він особа із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, неповнолітній та не спроможний самостійно захистити свої порушені права, а служба у справах дітей ОСОБА_2 райдержадміністрації, як орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси дітей, неналежним чином здійснює свої обовязки.

Випускну допомогу в сумі 354,10 грн. ОСОБА_1 отримав 26.05.2015 р., що підтверджується видатковим касовим ордером та інформацією, наданою ОСОБА_2 спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 121 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 60 КАС України, заявник просить суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 спеціальну загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», в розмірі 7.361,90 грн., а також стягнути на користь прокуратури Кіровоградської області понесені витрати на оплату судового збору в сумі 1.378 грн.

Оповіщені у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, учасники судового розгляду у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав.

Як вбачається з письмових заяв учасників судового розгляду:

прокурор позов підтримує повністю та просить суд розглянути в його відсутність;

представник відповідача ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради просить суд розглянути справу в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову;

представник третьої особи служби у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області просить суд розглянути справу в її відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Суд вважає можливим вирішити справу у відсутність учасників судового розгляду на підставі наявних у ній доказів (ст. 128 КАС України).

Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких міркувань.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є особою із числа дітей, позбавлених батьківського піклування, який навчався у ОСОБА_2 загальноосвітній спеціальній школі-інтернат І-ІІ ступенів, де перебував на повному державному утриманні, та на даний час навчається в Професійно-технічному училищі № 8 м. Кіровограда, тому пільговий статус за ним зберігається й на даний час.

Згідно свідоцтву про народження серії І-ОЛ № 015334, виданому 02.03.1999 р. Ганнівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 народився 07 грудня 1998 року в с. Ганнівка, Петрівського району Кіровоградської області, а його батьками є: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2005 р. матір та батька ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав відносно сина.

На даний час ОСОБА_1 відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» має статус особи з числа дітей, позбавлених батьківського піклування.Відповідно до ст. 8 цього ж Закону такі особи перебувають на повному державному забезпеченні при продовженні навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів.

ОСОБА_1 з 05.03.2005 р. проходив навчання у ОСОБА_2 спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів, яку закінчив у 2015 році.

На даний час ОСОБА_1 навчається в Професійно-технічному училищі № 8 м. Кіровограда.

Тобто ОСОБА_1 з 2005 року по 2015 рік навчався та виховувався в ОСОБА_2 спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІ ступенів як дитина, позбавлена батьківського піклування, у зв'язку з чим перебував на повному державному утриманні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок (не суму) забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, у тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, чітко визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» встановлює обовязок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно з п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа, а також учням та студентам, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків і перебували на повному державному утриманні в загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, при вступі на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів видається безоплатно за рахунок коштів тих закладів, які вони закінчили, комплект нового одягу і взуття на суму не менш як 12 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також грошова допомога в розмірі не менш як 2,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Учні та студенти зазначеної категорії зараховуються на повне державне утримання в навчальних закладах, до яких вони вступили, і в період навчання до 23 років або до закінчення відповідних навчальних закладів забезпечуються безоплатно продуктами харчування, одягом, взуттям і м'яким інвентарем за нормами, встановленими для вихованців шкільного віку шкіл-інтернатів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 1.286 грн.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі, позивачу по справі ОСОБА_1, при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі, не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі 7.716 грн.

При відрахуванні ОСОБА_1 з ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів, останньому виплачено грошову допомогу на суму 354,10 грн., тобто у розмірі, що встановлений п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», що підтверджується копією відомості № 2 на видачу коштів вихідної допомоги дітям-сиротам та дітям, які позбавлені батьківського піклування, випускникам 2014/2015 навчального року, наданою відповідачем.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» Порядок відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа, у тому числі на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар на одну фізичну особу, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, а також інших виплат, передбачених цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до державних соціальних стандартів.

Статтею 39-9 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме: повне державне забезпечення відповідно до статті 8 цього Закону при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу відповідно до норм забезпечення випускників закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень наведеного Закону передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи із загальних засад пріоритетності вимог законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час визначення розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, службові особи ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів повинні були керуватись вимогами ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», а не п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 р. «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», оскільки положення цієї Постанови суперечать вимогам вказаного Закону.

Крім того, як встановлено в ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», одними із основних принципів державної політики в частині соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є захист прав і інтересів таких дітей, а також забезпечення соціально-правових гарантій.

Положеннями статті 4 зазначеного Закону передбачено, що заходи щодо соціального захисту даної категорії дітей гарантується, забезпечується і охороняються державною.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення справ зазначеної категорії слід застосовувати Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування».

Незважаючи на викладене, службою у справах дітей ОСОБА_2 райдержадміністрації, як уповноваженим на захист прав дітей пільгової категорії органом, до теперішнього часу не вжито будь-яких заходів для усунення вказаних порушень.

Випускну допомогу в сумі 354,10 грн. ОСОБА_1 отримав 26.05.2015 р., що підтверджується видатковим касовим ордером та інформацією, наданою ОСОБА_2 спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів.

Таким чином, суд вважає, що адміністрація ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускнику школи-інтернату ОСОБА_1 неправомірно керувалась пп. 1 п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 р.

А відтак суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради не донараховано вихідну допомогу дитині-позбавленої батьківського піклування як випускнику вказаного навчального закладу, чим порушено його права.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги заступника керівника Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача професійно-технічне училище № 8 м. Кіровоград, служба у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області про покладення зобовязання на відповідача донарахувати та виплатити неповнолітньому недоплачену одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, проте з урахуванням вже сплаченої суми допомоги у розмірі 354,10 грн., тобто у сумі 7.361,90 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6-12, 159-161 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов заступника керівника Знамянської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: професійно-технічне училище № 8 м. Кіровограда, служба у справах дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, про покладення зобовязання на відповідача донарахувати та виплатити неповнолітньому недоплачену одноразову грошову допомогу задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 спеціальну загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради донарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ч. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», в розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку з розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», та виплатити з урахуванням проведених раніше виплат кошти в сумі 7.361 (сім тисяч триста шістдесят одну) гривню 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Кіровоградської обласної ради на користь прокуратури Кіровоградської області судовий збір в сумі 1.378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.на розрахунковий рахунок 4600 у банку Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, отримувач прокуратура Кіровоградської області, .

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів.

У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО