Справа № 817/642/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2016 р.Р і в н е 817/642/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3

третьої особи відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "ОМЕГА БАНК" правонаступник ВАТ "СВЕДБАНК"
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

Громадянин ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1М.) звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області, третя особа без самосійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.11.2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 48662,54 грн., з них за основним платежем: 38930,04 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями: 9732,51 грн.

Ухвалою суду від 29.06.2016, що постановлена без виходу судді до нарадчої кімнати, здійснено заміну відповідача ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області належним відповідачем - Рівненською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області (далі Рівненська ОДПІ) (а.с.28-34).

Позовні вимоги в повній мірі підтримані позивачем та його представником в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що висновки акту перевірки, результати якого оскаржуються, є надуманими та непідтвердженими документально. Зауважили, що обовязок відображення боржником у річній податковій декларації доходу у вигляді суми анульованого кредитором боргу та, відповідно, його сплаті до бюджету у 2012 році виникав лише при умові повідомлення кредитором боржника про анулювання боргу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Разом з тим, наголосили, що ОСОБА_1 не отримував від банку рекомендованого листа з повідомленням про вручення про анулювання (прощення) його боргу, не розписувався на такому повідомленні та не уповноважував нікого на такі дії. Крім того зауважили, що податковим органом в акті перевірки зроблено висновок про отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага в сумі 244148,58 грн., що була еквівалентом 30545,30 доларів США станом на 27.07.2012, як загальної суми заборгованості перед банком, від сплати якого позивача звільнено відповідно до умов договору про розірвання кредитного договору №1701/0208/71-017 від 06.02.2008, укладеного 27.07.2012. При цьому відповідачем не зясовано з чого складається сума такої заборгованості. З урахуванням того, що на 12.01.2012 заборгованість по тілу кредиту становила 22475,68 доларів США, а 27.07.2012 ОСОБА_1 сплатив банку 22000 доларів США, то сам собою напрошується висновок, що до складу загальної суми заборгованості перед банком, від сплати якого звільнено позивача, включено не лише заборгованість по тілу кредиту, а й умовно нараховані відсотки за отримані у позику кошти, пені та штрафи. Відповідачем не враховано, що анульована сума боргу може включати в себе не лише тіло кредиту, а й відсотки та/або пеню, які не є по своїй суті додатковим благом, так як мають статус умовно нарахованих, що, відповідно, зумовлює настання для позивача різних правових наслідків. За наведеного, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що на підставі відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, протягом 2012 року фізичній особі ОСОБА_1 Миколайовичу АТ "Сведбанк" виплачено дохід у вигляді додаткового блага на суму 244148,58 грн. Листом банківська установа підтвердила інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів у вигляді анулювання кредитної заборгованості позивача. Крім того, банк надав копії повідомлень адресованих позивачу про анулювання кредитної заборгованості та виникнення у позивача обовязку відобразити відповідні суми в річній декларації та сплатити податок. Оскільки позивач вказаний обовязок не виконав, то податковий орган цілком правомірно донарахував йому відповідну суму податку та штрафної санкції за результатами його документальної позапланової невиїзної перевірки. За наведеного, просила в позові відмовити.

Уповноважений представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Омега Банк" до суду не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступне.

06.02.2008 між позивачем та ВАТ "Сведбанк" укладено кредитний договір №1701/0208/71-017, відповідно з умовами якого банк зобов'язувався надати позичальникові грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 47300,00 доларів США на строк з 06.02.2008 по 05.02.2038, а позичальник зобов'язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни за цим договором (а.с.10-14). Кредитні кошти призначалися для здійснення розрахунків по договору придбання обєкту нерухомості, який передавався банку в іпотеку (а.с.15-16).

Впродовж березня 2008 року грудня 2011 року позивач сплачував на користь банку певні суми грошових коштів (а.с.44-60) і станом на 12.01.2012 сума заборгованості ОСОБА_1 згідно кредитного договору по тілу кредиту склала 22475,68 доларів США (а.с.44).

08.06.2012 ОСОБА_1 звернуся до ПАТ "Сведбанк", як правонаступника ВАТ "Сведбанк", із листом-пропозицією про погашення 55% заборгованості за рахунок продажу заставного майна та одночасним списання з боку банку решти 45% (а.с.17).

18.06.2012 ОСОБА_1 подав ПАТ "Сведбанк" заяву про надання дозволу на добровільну реалізацію предмету іпотеки/застави в розмірі 22000 доларів США, а залишок заборгованості по тілу, відсотках та пені просив списати після внесення коштів від добровільної реалізації (а.с.18).

27.07.2012 ОСОБА_1 сплатив на користь ПАТ "Сведбанк" 22000 доларів США (а.с.61). Цього ж дня сторони підписали договір про розірвання кредитного договору №1701/0208/71-017 від 06.02.2008, укладеного 27.07.2012, за умовами якого, у зв'язку із частковим погашенням позичальником заборгованості за кредитним договором в сумі 22000,00 доларів США банк прощенням боргу (стаття 605 Цивільного кодексу України) звільняє позичальника від обов'язку сплати залишку заборгованості по кредиту в розмірі 30545,30 доларів США на дату укладання договору про розірвання Згідно пункту 3 цього договору залишок заборгованості позичальника по кредиту в розмірі 30545,30 доларів США не підлягає стягненню з позичальника. Вказані зобов'язання вважаються припиненими. А за змістом пункту 4 - сторони, керуючись частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України, домовились за взаємною згодою розірвати кредитний договір з 27.07.2012 року, у зв'язку з чим визнати всі зобов'язання сторін за кредитним договором припиненими (а.с.19).

З інформації, наявної в Центральній базі даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, ОСОБА_4 ОДПІ встановлено, що ПАТ "Сведбанк" подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за ознакою "126" за 2012 рік, в якому зазначило про виплату в третьому кварталі 2012 року фізичній особі ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага на суму 244148,58 грн. (а.с.69).

ПАТ "Омега Банк", що є правонаступником ПАТ "Сведбанк", надало ОСОБА_4 ОДПІ письмову інформацію про прощення боргу ОСОБА_1 (а.с.64) з додатками, серед яких:

- копія повідомлення про анулювання боргу №529 від 27.07.2012 року, адресоване ОСОБА_1, в якому міститься застереження про обовязок відобразити дохід у вигляді додаткового блага у річній декларації та самостійно сплатити податок, та на якому міститься надпис про власноручне отримання 27.07.2012 року ОСОБА_1 (а.с.65),

- копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.66),

- копія списку згрупованих рекомендованих відправлень (а.с.67),

- копія фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" (а.с.68).

З 18 по 24 вересня 2014 року на підставі наказу про проведення невиїзної позапланової перевірки №230 від 13.08.2014 року посадовою особою контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянином ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, результати якої оформлено актом №1067/17/НОМЕР_1 від 24.09.2014 року (а.с.71-80), який направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення 24.09.2014 року та не вручено через повернення УДППЗ "Укрпошта" з відміткою про причини невручення "за закінченням терміну збереження" (а.с.70).

За змістом акту, перевіркою встановлено отримання позивачем протягом 2012 року доходу у вигляді додаткового блага у сумі 244148,58 грн., що є прощеною банком сумою заборгованості за кредитним договором №1701/0208/71-071 від 06.02.2008 року, яка підлягала включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік. Оскільки позивач за період, що перевірявся, податкових декларацій не подавав і податок на доходи фізичних осіб за 2012 року не сплачував, відповідач зробив висновок про порушення ним пп.14.1.47 п.14 ст.14, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164, ст. 167, пп168.1.3 п.168 ст.168 та п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України. В результаті таких висновків податковим органом визначено суму грошового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік на рівні 38930,04 грн., її обрахунок здійснено із застосуванням ставки 15% до суми, яка в календарному місяці не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року та із застосуванням ставки 17% - до решти суми додаткового блага. Сама ж сума додаткового блага визначена у гривнях із застосуванням курсу валют НБУ на 27.07.2012 року.

На підставі акту перевірки 04.11.2014 року ОСОБА_4 ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб" на 48662,54 грн., в тому числі 38930,04 грн. за основним платежем та 9732,51 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.9).

Встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України передбачено, що одним із платників податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на 27.07.2012 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Буквальний зміст цієї норми свідчить на користь того, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникав у платника податку за наявності таких трьох умов у їх сукупності:

- анулювання суми боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням;

- повідомлення платника податку про анулювання боргу рекомендованим листом з повідомленням про вручення;

- включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

При недотриманні хоча б однієї із цих умов, відповідальність за сплату податку на доходи фізичних осіб покладається на кредитора, який повинен виконати всі встановлені Податковим кодексом України функції податкового агента щодо нарахування та сплати відповідної суми податку (п.168.1.1. п.168.1 ст.168, п.76.2 ст.176 Податкового кодексу України).

Як встановлено судом, кредитор позивача - ПАТ "Сведбанк" виконав лише дві з трьох обовязкових умов, визначених пунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на 27.07.2012 року), а саме прийняв рішення про анулювання суми боргу ОСОБА_1 і включив цю суму до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за формою №1ДФ за ознакою доходу " 126".

Що стосується повідомлення платника податку про анулювання боргу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, то належних доказів виконання такого обовязку суду не надано. При цьому, суд критично оцінює наявну в матеріалах справи копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 31.07.2012 року, де адресатом фігурує ОСОБА_1 (а.с.66), оскільки на ньому відсутній штриховий кодовий ідентифікатор і відбиток календарного штемпеля маркувальної машини, а в графі про вручення/невручення поштового відправлення об'єктом поштового зв'язку місця призначення не проставлено жодної відмітки і відсутній підпис працівника такого об'єкту поштового зв'язку, як того вимагають Правила надання послуг поштового зв'язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року. Конверт, в якому ОСОБА_1 направлявся рекомендований лист, як доказ того, що лист не вручений адресату і повернутий відправнику, і відповідні відбитки нанесені на нього, суду не надано. А що стосується копії списку згрупованих рекомендованих відправлень АТ "Сведбанк" (а.с.67), то такий також не може бути прийнятий судом в якості належного і допустимого доказу, позаяк він не відповідає вимогам пункту 67 вищевказаних правил у відповідній редакції, а саме не містить печатки юридичної особи відправника.

Надане відповідачем повідомлення банку №529 від 27.07.2012 року з відміткою про власноручне отримання ОСОБА_1, як і договір про розірвання кредитного договору від 27.07.2012 року, не може розглядатися як виконання банком вимоги пункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на 27.07.2012 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки вказана редакція цієї норми податкового права такої альтернативи повідомленню платника податку про анулювання боргу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не передбачала.

Слід зауважити, що підпункт "д" підпункту 164.2.17 пункті 164.2 статті 164 Податкового кодексу України після слів "анульованого", "анулювання", та "анульовано" доповнено словом "(прощеного)", а після слів "з повідомленням про вручення" доповнено словами "або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто", згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо подальшого удосконалення адміністрування податків і зборів" №5519-VI від 06.12.2012 року, який набрав чинності з 1 січня 2013 року, а тому не може поширювати свою дію на правовідносини, які виникли 27.07.2012 року.

У зв'язку із чим, суд дійшов висновку, що ПАТ "Сведбанк" не дотримався вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, яка діяла на 27.07.2012 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин), а тому саме на нього, як на податкового агента, покладений обовязок по нарахуванню, утриманню та перерахуванню до бюджету податку із суми анульованого (списаного) ОСОБА_1 боргу за ставками, визначеними у пункті 167.1 статті 167 Кодексу. Відповідно, на позивача відповідальність за сплату податку на доходи фізичних осіб в даному конкретному випадку покладена відповідачем неправомірно.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Водночас відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення. Натомість, факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 ОДПІ правонаступником якої є Рівненська ОДПІ № від 19.10.2015 року не відповідає критеріям правомірності, встановленим в статті 2 КАС України, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області № від 04.11.2014.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 грн. 40 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.