Справа № 813/2141/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року № 813/2141/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої-судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Богаченка В.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4, згідно довіреності,

представника відповідача - Клапчука Р.Я., згідно довіреності,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (далі - ГУ ДМС України у Львівській області, відповідач) з вимогою зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області видати йому посвідку на тимчасове місце проживання в України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з метою одержання посвідки на тимчасове проживання в Україні звертався до ГУ ДМС України у Львівській області, однак, не отримав жодного рішення з цього приводу в порушення вимог Порядку оформлення, виготовлення і видачі повідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання. Позивач наголосив, що йому в усному порядку було повідомлено про те, що для отримання посвідки йому потрібно покинути територію України. Позивач стверджує, що він звертався з повним та належним чином оформленим пакетом документів, ним було виконано усі вимоги, що передбачені Порядком оформлення, виготовлення і видачі повідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків. Тому, у зв'язку з наведеним, позивач вважає дії службових осіб відповідача протиправними та просить суд зобов'язати ГУ ДМС України у Львівській області видати йому посвідку на тимчасове місце проживання в Україні.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, з підстав, що викладені у позовній заяві та наданих суду пояснення підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Позицію відповідача висвітлив у письмових запереченнях на адміністративний позов, які подав суду 25.08.2016 року, суть яких полягає в наступному. Представник зазначив, що листом від 21.06.2016 року матеріали справи відносно позивача були повернуті до Залізничного РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області. У вказаному листі було зазначено про те, що у паспортному документі позивача є відмітка органу охорони Державного кордону про перетин кордону України 03.03.2016 року через КПП "Бориспіль" з приватною метою. При цьому, жодного дозволу на працевлаштування в Україні у позивача на момент в'їзду в Україну не було. У зв'язку з цим, службовими особами ГУ ДМС України у Львівській області було повідомлено позивачу, що повторний розгляд питання щодо надання позивачу посвідки на тимчасове проживання буде здійснено ГУ ДМС України у Львівській області після повторного перетину ним Державного кордону від дати затвердження рішення про видачу дозволу на працю із врахуванням вимог п. п. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150. У зв'язку з наведеним, представник відповідача вважає поданий позов безпідставним, дії відповідача правомірними та просить суд відмовити у його задоволенні повністю.

Додатково в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що лист від 24.06.2016 року не є по суті відмовою, а містить рекомендаційний характер.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин Азербайджанської Республіки, прибув на територію України 03.03.2016 року.

26.05.2016 року позивачу Львівським обласним центром зайнятості було надано дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії НОМЕР_2.

14.06.2016 року позивач звернувся до Залізничного РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання, обґрунтовуючи це працевлаштуванням на території України.

16.06.2016 року справу позивача щодо отримання посвідки на тимчасове проживання було скеровано супровідним листом № вих. 14/1929 Залізничного РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області до ГУ ДМС України у Львівській області для розгляду питання та прийняття рішення по суті.

В подальшому, листом від 21.06.2016 року матеріали справи позивача щодо отримання посвідки на тимчасове проживання були повернуті Залізничному РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області.

Не погоджуючись із поверненням документів без розгляду питання по суті та ненаданням жодного рішення за результатами такого розгляду, а також вважаючи, що ним подано повний перелік документів для отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд при розгляді даної справи керувався наступним.

Спірні правовідносини, що виникли в цій справі регулюються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України, а також Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251, Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затверджений наказом МВС України від 15.07.2013 року № 681 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.08.2013року за № 1335/23867.

Згідно п. 18 ст. Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" посвідка на тимчасове проживання - це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пунктом 2 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків передбачено, що заяви для оформлення посвідок подаються іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразки заяв та порядок їх розгляду визначаються МВС.

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), з візою типу Д, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, та копії сторінок паспорта з особистими даними і візою;

2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) клопотання (подання) приймаючої сторони щодо оформлення іноземцеві та особі без громадянства посвідки на тимчасове проживання і документи, зазначені у частинах четвертій - п'ятнадцятій статті 5 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до категорії іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну на тимчасове проживання, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

У випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", також подаються документи про наявність у приймаючої сторони достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім'ї іноземця та особи без громадянства в Україні;

5) чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері);

6) копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності).

Відповідно до п. 11 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для оформлення посвідки на постійне проживання) або не більш як 15 днів (для оформлення посвідки на тимчасове проживання) з дня подання всіх визначених цим Порядком документів приймається рішення про видачу або відмову у видачі посвідки, яке затверджується Головою ДМС, а у разі його відсутності - заступником Голови ДМС чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником.

Вказані норми кореспондують із нормами Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, згідно п. 3.1 якого право на отримання посвідки на тимчасове проживання мають:

1) іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування;

2) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі в реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, зареєстрованих у встановленому порядку;

3) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою проповідування релігійних віровчень, виконання релігійних обрядів чи іншої канонічної діяльності за запрошенням релігійних організацій та за погодження з державним органом, який здійснив реєстрацію відповідної релігійної організації;

4) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для участі в діяльності філій, відділень, представництв та інших структурних осередків громадських (неурядових) організацій іноземних держав, зареєстрованих у встановленому порядку;

5) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи в представництвах іноземних суб'єктів господарювання в Україні, зареєстрованих у встановленому порядку;

6) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи у філіях або представництвах іноземних банків, зареєстрованих у встановленому порядку;

7) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для провадження культурної, наукової, освітньої діяльності на підставах і в порядку, встановлених міжнародними договорами України або спеціальними програмами, спортсмени, які набули професійного статусу, а також іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою участі в міжнародних та регіональних волонтерських програмах чи участі в діяльності волонтерських організацій, зареєстрованих в Україні в установленому порядку;

8) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для роботи кореспондентом або представником іноземних засобів масової інформації;

9) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання;

10) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України, або які під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", уклали шлюб з громадянами України;

11) іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз'єднання сім'ї з особами, зазначеними в частинах другій - дванадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";

12) іноземці та особи без громадянства, які після завершення граничного терміну перебування в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), звернулися із заявою про отримання посвідки на тимчасове проживання.

Пунктом 3.2 Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлено, що разом із заявою для оформлення посвідки на тимчасове проживання іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), з візою типу Д, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, та копії сторінок паспорта з особистими даними і візою (у разі наявності);

2) переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати;

4) чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра на матовому папері (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з'являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах);

5) копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (у разі її наявності);

6) поліс медичного страхування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (крім осіб, зазначених у підпункті 12 пункту 3.1 цього розділу).

Відповідно до п. 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Порядом продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМ України від 15.02.2012 року № 150 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

З урахуванням наведених обставин та норм чинного законодавства суд констатує, що положеннями Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та/або Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання не передбачено повернення матеріалів справи щодо отримання посвідки на тимчасове проживання, а тим більше не передбачено направлення листів рекомендаційного характеру.

Водночас, як уже зазначалося вище, матеріали справи позивача були повернені згідно листа ГУ ДМС України у Львівській області від 21.06.2016 року, з покликанням на те, що у паспортному документі позивача міститься відмітка органу охорони Державного кордону про перетин кордону з приватною метою, однак, у вказаному листі не наведено жодних правових підстав, які б надавали службовим особам відповідача право на повернення матеріалів справи без надання відповідного рішення про її розгляд.

Таким чином, відповідачем відносно ОСОБА_3 не дотримано норми Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання в частині обов'язковості прийняття одного з двох рішень - про видачу посвідки або про відмову у видачі посвідки.

Суд зазначає, що поданий позивачем перелік документів повністю відповідає вимогам та оформлений у чіткій відповідності до Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та/або Тимчасового порядку розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, що додатково свідчить про протиправність дій службових осіб відповідача щодо розгляду справи позивача.

Більше того, в судовому засіданні представник відповідача підтвердив наявність у позивача права на одержання посвідки та повноту поданих до ГУ ДМС України у Львівській області пакету документів для одержання посвідки на тимчасове проживання в Україні з підстав працевлаштування.

Права вимагати у позивача виїзд за межі України для подальшого повторного в'їзду з метою працевлаштування у відповідача немає, необхідність такого виїзду як підстава для подальшого розгляду документів на одержання посвідки на тимчасове проживання в України чинним законодавством не передбачена.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що перелік передбачених Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків підстав для відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас, в судовому засіданні судом не було встановлено наявності жодної з підстав для відмови у видачі ОСОБА_3 посвідки на тимчасове проживання.

Суд також вважає за необхідне наголосити, що позивач отримав у Львівському обласному центрі зайнятості дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серії НОМЕР_2, яким отримав дозвіл на працевлаштування в ТзОВ "Торгівельна компанія Ембавуд Україна".

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення до суду з даним позовом, позивач є співзасновником та заступником директора даного товариства.

Вказане підтверджує наявність підстав для звернення позивача до ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про надання йому посвідки на тимчасове проживання у зв'язку із працевлаштуванням.

Суд вказує на обов'язок суб'єкта владних повноважень сприяти реалізації громадянами України, іноземцями чи особами без громадянства своїх прав, передбачених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків, Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання тощо.

Чого, однак, зроблено не було.

Згідно ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 162 КАС при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд, зокрема, може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно вказаної статті, при вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. В цьому аспекті верховенство права проявляється у субординації Закону перед правом, як таким.

У відповідності до ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Тому, з метою дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивача, а також прагнучи в повному обсязі відновити порушене право позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати ГУ ДМС України у Львівській області видати ОСОБА_3 посвідку на тимчасове місце проживання в України.

Крім того, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку, що положення як ст. 19 Конституції України, так і ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідачем дотримані не були, що зумовило звернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_3 до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, визначених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Тому, позовні вимоги суд дійшов висновку задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, судові витрати стягуються в користь позивача з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Заходи забезпечення адміністративного позову, застосовані ухвалою суду від 09.08.2016 року, слід залишити до набрання рішенням в цій справі законної сили.

Керуючись ст.ст. 2, 7- 14, 18, 19, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області видати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину Азербайджану, посвідку на тимчасове місце проживання в України.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (, адреса: 79005, м. Львів, вул. Руданського,3) в користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: 79021, АДРЕСА_1) сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 коп.

Заходи забезпечення адміністративного позову, застосовані ухвалою суду від 09.08.2016 року, залишити до набрання рішенням в цій справі законної сили.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 30.08.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.