Справа № 2а-7452/11/0543
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2012-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Моцний О.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2012 р. справа №2а-7452/11/0543

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Міронової Г.М.

суддів Блохіна А. А. , Юрко І.В.

розглянув у письмовому провадженні заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення по постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року у справі № 2а-7452/11/0543 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 р. у справі № 2а-7452/11/0543 задоволено. Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 р. у справі № 2а-7452/11/0543 скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. 12.03.2012 року від ОСОБА_2 надійшла заява про винесення додаткового рішення у справі № 2а-7452/11/0543.

В обґрунтування заяви позивач вказує на те, що при розгляді апеляційної скарги суд виходив з того, що предметом спору було питання про невірне застосування УПФУ в м. Селидове показника середньої заробітної плати за попередній рік при перерахунку пенсії. Вказує, що фактично це питання взагалі не розглядалось судом першої інстанції, як було заявлено позивачем в позові. Предметом судового розгляду в суді першої інстанції було питання про неправомірне невключення відповідачем в його страховий стаж деяких періодів роботи.

Сторони у судове засідання не зявились, про розгляд питання про винесення додаткового рішення були повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вивчивши заяву ОСОБА_2 про постановлення додаткового рішення, вважає, що остання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Додаткове судове рішення це усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися не вирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Стаття 168 КАС України містить вичерпний перелік підстав для прийняття додаткового судового рішення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду 01 лютого 2012 року була скасована постанова Селидівського міського суду Донецької області від 10 листопада 2011 р. у справі № 2а-7452/11/0543 та судом апеляційної інстанції були розглянуті позовні вимоги не в повному обсязі, а саме: позовна вимога щодо скасування рішення пенсійного органу № 243 від 25 січня 2011 року не була вирішена судом.

25.01.2011 року рішенням за № 243 Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області відмовило ОСОБА_2 в перерахунку пенсії, посилаючись на ту обставину, що в позивача відсутній необхідний страховий 24 місяці з дня останнього перерахунку, бо страховий стаж позивача складає 1 рік 10 місяців, оскільки підприємство не сплатило за нього страхові внески.

Відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії відповідач мотивував це тим, що страхові внески до Пенсійного фонду підприємством, на якому останній працював, а саме: державним підприємством «Селидіввугілля»» в особі відособленого підрозділу шахта «Україна» не сплачені за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 даного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обовязкове державне пенсійне страхування сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерви у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якого була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії. При цьому з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для перерахунку пенсії, період після призначення пенсії не підлягає виключенню згідно із абзацом третім частини першої статті 40 цього Закону. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менше ніж 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії провадиться не раніше як через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка забезпечує гарантії прав і законних інтересів застрахованих осіб, держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат та їх пенсійних активів, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках. Також держава створює умови для функціонування страхових організацій і гарантує дотримання ними законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб, які отримують довічні пенсії відповідно до закону.

Отже, в ч. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

На момент звернення позивача із заявою до Управління (24 січня 2011 року) регулювання порядку призначення пенсій з коштів Пенсійного фонду здійснювалося відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 10584. Пунктом 5 статті 45 зазначеного Закону територіальний орган Пенсійного фонду розглядає документи про призначення пенсій та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначені або перерахунку пенсії.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 63 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, підпункту 3.3 пункту 3 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 березня 2008 р. за N 208/14899 начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином, від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Законодавство про пенсійне страхування, яке діє на сьогоднішній час, не передбачає винесення рішення від імені органу, який призначає і виплачує пенсії, іншими посадовими особами.

Колегія суддів вважає, що у начальника відділу пенсійного забезпечення немає повноважень щодо винесення будь-якого остаточного рішення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (стаття 58 зазначеного Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України.

Прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є засобом реалізації владних повноважень в розумінні вищенаведених конституційних принципів.

Оскільки комісія з призначення пенсії привласнила собі компетенцію, яка їй не належить, а саме, вирішила право позивача на перерахунок пенсії, винесене нею рішення є протиправним, і внаслідок чого є таким, що підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо того, що відповідальність за несплату страховку внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач. Саме він нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу і, відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу на підставі боргу підприємства перед Пенсійним фондом України по виплаті страховим внесків, відповідач порушив право позивача на пенсійне забезпечення, яке передбачено Конституцією України.

З огляду на наведене, колегія суддів вбачає підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 168, 197, 198, 207, 211, 212, 254, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_2 про прийняття додаткового рішення у справі № 2а-7452/11/0543 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про перерахунок пенсії.

Резолютивну частину постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2012 року доповнити абзацом третім наступного змісту: «задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 частково і скасувати рішення за № 243 від 25.01.2011 року, прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області».

Абзаци третій і четвертий вважати відповідно абзацами четвертим і пятим.

В абзаці четвертому після слів «У задоволенні» додати слова «решти».

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Міронова Г.М.

Судді: Юрко І.В.

ОСОБА_3