Справа № 2а-7878/11/1270
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року справа №2а-7878/11/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сухарька М.Г.

суддів Білак С. В. , Гаврищук Т.Г.

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року по справі № 2а- 7878/11/1270 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення бюджетного відшкодування , -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.08.2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 238608 грн. та просив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з ПДВ за травень 2011 року у сумі 238608 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Відповідачі не погодились з рішенням суду першої інстанції і подали апеляційні скарги, вказавши на порушення вимог матеріального та процесуального права при розгляді справи, просили скасувати постанову від 12 жовтня 2011 року і повністю відмовити позивачу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» (далі - ТОВ «Компанія «Транспеле») як платник податку на додану вартість подало до Ленінської МДПІ у м. Луганську податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2011 року, якою визначило суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 238 608 грн. ТОВ «Компанія «Транспеле» діяла у відповідності до вимог ст.. 200 Податкового кодексу України, яка регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню).

За результатами проведеної податковим органом перевірки, 16.08.2011 року складено Акт, в якому зазначено, що аналіз даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів не дає можливості підтвердити факт надмірної сплати сум ПДВ ТОВ «Компанія «Транспеле», тому податковим органом зроблено висновок щодо не підтвердження сплати до бюджету податку на додану вартість постачальниками. В Акті зазначено, що ТОВ «Компанія «Транспеле» завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок платника у банку за травень 2011 року на суму 238 608 грн. На підставі Акту перевірки, 19.08.2011 року Ленінською МДПІ у м. Луганську винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 238 608 грн.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.08.2011 року суперечить нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями ( іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної. Тобто, до складу податкового кредиту звітного періоду відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при його придбанні, якщо платник податку мав підстави включите витрати на придбання товару до складу валових витрат відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

При цьому для віднесення відповідних сум податків, сплачених у ціні товару, до податкового кредиту платника податку, який придбав зазначений товар, Податковим кодексом України не передбачено як умову сплату цих сум до бюджету. Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено лише обов'язок платника податку надати покупцю податкову накладну. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність і негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем надано податковому органу всі необхідні документи для відшкодування ПДВ, суми заявленого бюджетного відшкодування підтверджені документами, які були перевірені під час проведення перевірки фахівцями Ленінської МДПІ у м. Луганську.

У відповідності з нормами Податкового кодексу України, платник податку не може і не мусить нести відповідальність за стан проведення розрахунків з бюджетом по всьому ланцюгу придбання продукції. Процедурою проведення відшкодування податку на додану вартість з Державного бюджету України, порядок проведення якої встановлено ПК України, також не передбачається особиста відповідальність платника податку за стан проведення розрахунків з бюджетом по всьому ланцюгу придбання продукції.

Таким чином, ТОВ «Компанія «Транспеле» мало всі законні підстави для зазначення вказаних сум ПДВ до бюджетного відшкодування і спірне податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Разом з тим, за приписами п. 7 ст. 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Згідно з п.12 ст. 200 Податкового кодексу, орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (п.13 ст.200 Податкового кодексу).

Відповідно до п. 200.15 ст. 200 Податкового кодексу України, у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України та орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Тобто, з часу набрання чинності Податкового кодексу України, органи казначейства повинні відшкодовувати податок на додану вартість виключно тільки після того як, закінчиться процедура адміністративного або судового оскарження і надання казначейству, протягом пяти днів, ВИСНОВКУ із зазначенням суми податку. Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо стягнення з Державного бюджету України бюджетного відшкодування в розмірі 328 608 грн. є передчасним і в цій частині постанова суду від 12 жовтня 2011 року підлягає скасуванню.

Судова колегія вважає, що рішення першої інстанції в частині стягнення з Державного бюджету суми бюджетного відшкодування не відповідає вимогам матеріального права і повинно бути скасовано, в іншій частині постанова суду від 12 жовтня 2011 року є законною і обґрунтованою.

Керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року по справі № 2а- 7878/11/1270 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Транспеле» до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 19 серпня 2011 року № НОМЕР_1 та стягнення бюджетного відшкодування - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України в Луганській області задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року по справі № 2а- 7878/11/1270 скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Компанія «Транспеле» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень 2011 року в сумі 238608 грн., відмовивши позивачу в задоволенні позову в цій частині, в решті постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2011 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили через п*ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Сухарьок М.Г.

Судді Білак С.В.

ОСОБА_2