Справа № 818/651/16
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 р.Справа № 818/651/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2016р. по справі № 818/651/16

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Борох Лілії Володимирівни треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Борох Лілії Володимирівни, 3-ті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 13342131, від 27.05.2014, прийняте приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л. В. (далі - відповідач), та реєстраційний запис № 5797677 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішення від 27.05.2014 є незаконним, оскільки документи, які подані відповідачу для реєстрації права власності не відповідають вимогам законодавства, а саме: договір дарування майна ОСОБА_4 укладено 25.12.2002, а технічний паспорт оформлений 01.11.2002, тобто до набуття права власності ОСОБА_4; у технічному паспорті зазначено інший договір дарування від 25.12.2003, як підставу набуття права власності; у технічному паспорті та договорі дарування від 25.12.2002 зазначено інші технічні характеристики огорожі (за технічним паспортом - № 1-3, за договором дарування - № 1-5). Вважає, що приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Борох Л. В. повинна була зупинити розгляд заяви ОСОБА_4 про реєстрацію прав та повідомити її про необхідність надання довідки-характеристики про відповідність технічних характеристик майна, зазначених у правовстановлюючому документі на дату подання заяви про реєстрацію прав. Зазначає, що пунктом 16 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" визначено, що у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Рішення відповідача про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок по АДРЕСА_1 прямо порушує його право власності на частину цього домоволодіння, оскільки 12.02.2010 р. позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 і після укладення шлюбу вони в 2010-2011 роках за спільні кошти здійснили капітальні будівельні роботи, в зв'язку з чим площу житлового будинку було збільшено, а також було збудовано нові та реконструйовано існуючі надвірні будівлі.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 15, 17, 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", ст.ст. 69, 71, 159 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач та третя особа, ОСОБА_5, подали заперечення на апеляційну скаргу, в яких вони, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання відповідач та треті особи не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що згідно копії договору дарування житлового будинку (а.с. 8), копії договору дарування земельної ділянки (а.с. 94) і пояснень в судовому засіданні третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4, 25 грудня 2002 року ОСОБА_6 подарувала своїй дочці ОСОБА_4 (в перших абзацах вказаних договорів вказано по батькові обдаровану ОСОБА_4 зазначено "ОСОБА_4", а далі в текстах обох договорів вірно зазначено по батькові обдаровану - "ОСОБА_4") житловий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1. ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснювала, що не дивлячись на невірне написання в першому абзаці договорів дарування її по батькові, вона себе протягом всього часу вважала власницею цього нерухомого майна на підставі дарування.

З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 7) та пояснень позивача і третьої особи на стороні позивача в судовому засіданні встановлено, що 12.02.2010 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюбні відносини.

27.05.2014 приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Борох Л. В. внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 13342131 від 27.05.2014 12:21:22 запис № 5797677 про право власності ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1, а також на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 13342131 від 27.05.2014 12:21:22 запис № 5797856 про право власності ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку, кадастровий номер :20:008:0130 (а.с. 80-81). Підставами для виникнення права власності ОСОБА_4 на вказані об'єкти нерухомого майна були: договір дарування житлового будинку, серія та номер: 1-1091, виданий 25.12.2002 Другою Сумською держнотконторою; технічний паспорт, виданий 01.11.2002 ДКП Сумське ООБТІ; паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_1, виданий 17.02.1998 Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера.

27.05.2014 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 30), за яким ОСОБА_4 продала житловий будинок з надвірними, господарськими та побутовими будівлями АДРЕСА_1 на приватизованій земельній ділянці у власність ОСОБА_5

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач не допустив жодних порушень діючого на той час законодавства і прийняв рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 в межах наданих повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав;

нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до статті 3 та 4 Закону № 1952-IV "Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4-1 цього Закону (передбачає особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності).

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

В силу статті 5 частини 2 Закону № 1952-IV, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

В статті 15 Закону № 1952-IV передбачено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, згідно з яким державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Розгляд заяви про державну реєстрацію обтяжень і прийняття рішення про таку реєстрацію, відмову у державній реєстрації обтяжень або її зупинення проводиться в день надходження заяви та документів, необхідних для державної реєстрації обтяжень.

Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

В статті 16 цього Закону № 1952-IV міститься вимога, що під час подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі фізична особа повинна пред'явити документ, що посвідчує її особу, а у разі подання заяви представником фізичної чи юридичної особи - також документ, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб. У випадках, установлених законом, представник іноземної особи пред'являє документи, легалізовані в установленому нормативно-правовими актами порядку.

Підставами для державної реєстрації прав та їх обтяжень згідно статті 19 Закону № 1952-IV є:

1) договори, укладені в порядку, встановленому законом;

2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішення судів, що набрали законної сили;

6) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно статті 20 цього Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Статтею 21 Закону № 1952-IV передбачено, що у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об'єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об'єктів присвоюється новий реєстраційний номер.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не допустив жодних порушень діючого на той час законодавства і прийняв рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на об'єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_1 в межах наданих повноважень.

Колегія суддів вважає хибними доводи апелянта про те, що за час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спільні кошти провели капітальні будівельні роботи, оскільки такі доводи не були підтверджені жодними належними та допустимими доказами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на копію технічного паспорта від 03.05.2016 (а.с. 14-19) та довідку - характеристику об'єкта нерухомого майна від 03.05.2016 (а.с. 21) як на докази виникнення права власності позивача на частину домоволодіння АДРЕСА_1 колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки ці документи лише підтверджують наявний на день їх складання (03 травня 2016 року) технічний стан домоволодіння, були виготовлені на запит ОСОБА_4, яка і значиться в них власницею цього нерухомого майна. Вони не можуть безспірно підтверджувати участь позивача у збільшенні житлової площі будинку та будівництві нових господарських приміщень і ремонту вже існуючих. Тобто, ці документи жодним чином не підтверджують права власності на будь-яку частку позивача в цьому майні, а лише визначають його технічний стан.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2016 року по справі № 818/651/16 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2016р. по справі № 818/651/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 29.08.2016 р.