Справа № 804/1683/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 р. Справа № 804/1683/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді судді суддіЄфанової О.В. Турової О.М. Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_4 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить:
визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не здійснення дій з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014р.) та за період з 29.03.2015р. до 09.09.2015р., відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);
зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити дії з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014р.) та за період з 29.03.2015р. до 09.09.2015р., відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);
визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в частині не нарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014р.) та за період з 29.03.2015р. до 09.09.2015р., відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);
зобов'язати Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд здійснити ОСОБА_4 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015р. до 09.09.2015р., відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за особливо важливу працю, надбавка за вислугу років, тощо).
Свої вимоги позивач мотивує тим, що всупереч ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26.10.2014р.) та ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. відповідачами не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата в належному розмірі, встановленому вказаними законодавчими актами.
Представники відповідачів надали заперечення в яких зазначили, що в розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України Державна судова адміністрація України є головним розпорядником бюджетних коштів, а Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України, яким встановлюються бюджетні призначення. Тобто Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд не наділено правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме без збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивача. Пунктом 59 Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 статтю 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом другим, яким визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Аналогічну норму містить ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд". Реалізація вказаних законодавчих положень була б можлива в разі виконання Кабінетом Міністрів України вимог в частині упорядкування оплати праці працівників апаратів судів. Таким чином, у Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду не було підстав нараховувати та виплачувати позивачу заробітну плату відповідно до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 26.10.2014 та відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".
Сторони в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надали клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представників.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 працює на посаді помічника судді Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з 16 жовтня 2012 року. В період з 26 жовтня 2014 року по 09 вересня 2015 року позивачу виплачувалась заробітна плата виходячи з посадового окладу 1218 грн.
22.02.2016р. позивачка звернулася із заявою до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з проханням здійснити перерахунок заробітної плати відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).
Листом №10/832/16 від 16.03.2016р. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд повідомив про те, що посадові оклади працівників апарату суду виплачувались відповідно до законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Натомість ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 07.07.2010р.) передбачено, що розмір заробітної плати, зокрема, працівників апаратів судів визначається законом.
Водночас відповідно до ст. 149 вказаного Закону правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України "Про державну службу".
У свою чергу, за змістом ч. 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу" умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.
На підставі наведених правових положень Кабінет Міністрів України затвердив Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, Схему посадових окладів працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих спеціалізованих судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, Схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додатки 44-47 до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 700).
При цьому, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. року № 482, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати, яка, в свою чергу згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" становила 1218,00 грн.
З огляду на викладене, особи, які в 2014 році займали посади державних службовців, мали право на посадовий оклад у розмірі 1218,00 грн.
14.10.2014р. прийнято Закон України "Про прокуратуру", який набрав чинності 26.10.2014р., п. 5 Прикінцевих положень якого внесено зміни до ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та доповнено її новим абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду; посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Таким чином, з 26.10.2014р. за працівниками апаратів судів було визнано право на посадові оклади у нових (підвищених) розмірах.
Абзацом 2 підпункту 1 і абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Водночас у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у таких розмірах, а правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо), не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.
Абзац 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про прокуратуру" був прийнятий після прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". За загальноприйнятим у праві прийомом із усунення колізій між однопредметними законодавчими актами закон, що прийнятий пізніше, має пріоритет над законом, прийнятим раніше. Відтак, перший із названих Законів має пріоритет над другим. А отже, з огляду на принцип законності (пріоритет закону над підзаконними актами) правові акти, що прийняті на виконання Закону про Державний бюджет України на 2014 рік і суперечать Закону України "Про судоустрій і статус суддів", застосуванню не підлягають.
Тобто з 26.10.2014р. працівники апаратів судів мають право на посадові оклади у розмірах, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру".
Виходячи з правової позиції, наведеної в постанові Верховного Суду України від 22.05.2013р. та висловленої Європейським судом з прав людини в рішенні від 08.11.2005р. у справі "Кечко проти України", це право підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом про Державний бюджет України на 2014 рік видатків на ці потреби не було передбачено.
З 01.01.2015р. набрали чинності Закон України від 28.12.2014 року № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-VI, та Закон України від 28.12.2014 року № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими встановлено, що норми і положення ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Отже, Бюджетний кодекс України із змінами і Закон України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" по-іншому врегульовували відносини в частині визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів і, враховуючи, що ці закони були прийняті 28.12.2014, тобто пізніше, ніж Закон України "Про прокуратуру", то вони мають пріоритет у застосуванні.
Делеговане Кабінету Міністрів України з 1 січня 2015 року повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши постанову від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності 09.09.2015), якою внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.
З 29.03.2015р. набрав чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд", яким Закон України "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-VIII закріплено аналогічну норму про те, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Наведене положення не передбачає повноважень Кабінету Міністрів України щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.
Підпунктом 2 п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.
02.03.2015р., тобто після прийняття Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", був прийнятий Закон України № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік". Підпунктом 12 п. 1 Закону № 217-VIII з абз. 3 п. 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік було виключено посилання на ч. 3 ст.69, ст.129, ч. 1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", зберігши при цьому загальне посилання на положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Внісши такі зміни, законодавець фактично повторно прийняв абз. 3 п. 9 Закону про Державний бюджет України на 2015 рік, яким Кабінету Міністрів України делеговано право визначати розмір посадових окладів працівників апаратів судів.
Закон України від 02.03.2015 року № 217-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" набрав чинності з 13.03.2015р., а Закон України від 12.02.2015 року № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд" - з 29.03.2015р., тому останній із названих законів почав справляти вплив на розмір посадових окладів працівників апаратів судів з урахуванням положення абзацу третього пункту 9 Прикінцевих положень Закону про Державний бюджет України на 2015 рік: розмір окладів визначався безпосередньо Законом України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".
З аналізу наведених правових норм можна зробити висновок про те, що з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру", а з 29.03.2015р. по 09.09.2015р. - відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".
Водночас, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Крім цього, у цій же справі Європейський суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.
Крім того, дана правова позиція повністю відповідає Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року № 3 "Про Довідку щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів", згідно висновку якої до 26.10.2014 посадові оклади працівників апарату судів мали виплачуватися у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 268, але не менше місячної мінімальної заробітної плати 1218 гривень. З 26.10.2014р. по 28.03.2015р. посадові оклади працівників апарату судів мали виплачуватися у розмірах, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру". З 29 березня по 8 вересня 2015 року посадові оклади працівників апарату судів мали виплачуватися у розмірах, визначених абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".
Крім того, необхідно зазначити, що перерахунку підлягає не тільки посадовий оклад працівника апарату суду, а й інші складові заробітної плати які розраховуються залежно від розміру посадового окладу, такі як надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливої роботи державного службовця, щомісячна премія, нараховані в період з 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року включно.
Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не здійснення дій з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015р. до 08.09.2015р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).
Зобов'язати Державну судову адміністрацію України здійснити дії з перерахування коштів, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу, на адресу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015р. до 08.09.2015р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).
Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_4 заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014) та за період з 29.03.2015 до 09.09.2015, відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).
Зобов'язати Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд здійснити ОСОБА_4 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015р. до 08.09.2015р. включно, відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції у відповідності до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за особливо важливу працю, надбавка за вислугу років, тощо).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В. Єфанова О.М. Турова Н.В. Турлакова