Справа № 826/7730/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 серпня 2016 року 13:39 №826/7730/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участі секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом державного підприємства "Центр державного земельного кадастру"
до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
за участю:

представника позивача: Макарчук Леонід Леонідович,

представників відповідача: Красіліч В.М., Цимбал В.А.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (надалі - позивач або ДП «ЦДЗК») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (надалі - відповідач або Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області), в якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.12.2015 № і № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незаконність висновків акта Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 29.10.2015 № 328/1504 про допущення ДП «ЦДЗК» випадків порушення граничних строків сплати сум грошових зобов'язань по земельному податку з юридичних осіб, та відповідно про протиправність винесених за наслідками проведеної камеральної перевірки податкових повідомлень-рішень від 04.12.2015 № і № . Зокрема, позивач вказує на те, що у період з 01.09.2014 по 25.03.2015, що був взятий контролюючим органом за основу для нарахування штрафних санкцій, земельна ділянка площею 3,0557 га, що знаходилась за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, 19, належала на праві постійного користування державному підприємству «Державна картографічна фабрика» та Державному управлінню охорони навколишнього середовища у Вінницькій області. Таким чином, ДП «ЦДЗК» не було ні власником, ні користувачем зазначеної земельної ділянки, та не подавало до Вінницької ОДПІ податковий розрахунок земельного податку (реєстр. № від 17.02.2014), на який наявні посилання в акті перевірки, а тому відповідно позивач не міг вчинити порушення п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України. Крім того, податкова заборгованість по сплаті названого податку ДП «Державна картографічна фабрика» за 2014 рік, що була перенесена до інтегрованої картки ДП «ЦДЗК» у зв'язку з припиненням першого, була сплачена позивачем до бюджету в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, посилаючись на правову позицію наведену в письмових запереченнях від 06.06.2016 № 23155/10.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

29.10.2015 працівником Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області була проведена камеральна перевірка з питань своєчасності сплати податкових зобов'язань по земельному податку з юридичних осіб, за результатами якої складений акт від 29.10.2015 № 328/1504. Згідно тексту цього акта в ході проведеної камеральної перевірки працівником відповідача встановлено порушення товариством строків сплати узгоджених грошових зобов'язань з названого податку, передбачених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме:

- суму податкового зобов'язання у розмірі 41,65 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 01.09.2014 фактично погашено 09.02.2015, кількість днів затримки спати становить 162 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 4015,55 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 01.09.2014 фактично погашено 09.02.2015, кількість днів затримки спати становить 162 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 4 380 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 01.10.2014 фактично погашено 14.02.2015, кількість днів затримки спати становить 137 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 9 507,15 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 01.10.2014 фактично погашено 09.02.2015, кількість днів затримки спати становить 132 дні;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 13 887,15 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 31.10.2014 фактично погашено 14.02.2015, кількість днів затримки спати становить 107 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 13 887,15 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 01.12.2014 фактично погашено 14.02.2015, кількість днів затримки спати становить 76 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 13 887,15 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 31.12.2014 фактично погашено 14.02.2015, кількість днів затримки спати становить 46 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 81 691,20 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 31.01.2015 фактично погашено 27.02.2015, кількість днів затримки спати становить 28 днів;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 535,40 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 28.01.2015, по граничному терміну сплати 03.03.2015 фактично погашено 25.03.2015, кількість днів затримки спати становить 23 дні;

- суму податкового зобов'язання у розмірі 32 196 грн., задекларованого у податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014, по граничному терміну сплати 31.01.2015 фактично погашено 14.02.2015, кількість днів затримки спати становить 15 днів.

Як зазначає відповідач в тексті своїх заперечень від 06.06.2016, заборгованість по сплаті земельного податку виникла в інтегрованій картці ДП «ЦДЗК» у результаті перенесення 09.02.2015 в інтегровану картку позивача з цього ж податку облікових даних з інтегрованої картки ДП «Державна картографічна фабрика» () в сумі 178 558,11 грн. Крім того, в порушення п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України підприємство не своєчасно сплатило самостійно задекларовану суму податкового зобов'язання. Як наслідок в картці особового рахунку (КОР) платника земельного податку (позивача) утворювались суми податкового боргу по термінах сплати, які вказані в акті камеральної перевірки.

04.12.2015 на підставі зазначеного акта камеральної перевірки Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийняла оскаржувані податкові повідомлення-рішення форми «Ш»:

- за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання земельному податку з юридичних осіб, код платежу 18010500, у розмірі 59 605,80 грн., всього на 162, 162, 137, 132, 107, 76 і 46 календарних днів, нарахувало державному підприємству штраф у сумі 11 921,16 грн., що складає 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання;

- за № , яким на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання земельному податку з юридичних осіб, код платежу 18010500, у розмірі 114 422,60 грн., всього на 28, 23 і 15 календарних днів, нарахувало державному підприємству штраф у сумі 11 442,26 грн., що складає 10% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання.

За результатами процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, вказані податкові повідомлення-рішення від 04.12.2015 були залишені без змін згідно рішень Головного управління ДФС у Вінницькій області від 11.02.2016 № 264/10/02-32-10-04 та Державної фіскальної служби України від 15.04.2016 № 8513/6/99-99-10-01-02-25.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення від 04.12.2015 протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За нормою ст. 36 цього Кодексу податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами норм п. 285.1 - 285.2 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Такий базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Також, нормами п. 286.2 ст. 286 ПК України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас нормою п. 287.3 ст. 287 ПК України, що визначає строки сплати плати за землю (орендної плати за землю, земельного податку), встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, в розумінні ПК України «податковим зобов'язанням» визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк)(пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України), а «грошовим зобов'язанням платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (п. 87.1 ст. 87 ПК України).

Крім того, нормами ст. 50 цього Кодексу передбачено право платника податків на здійснення коригування показників, задекларованих у раніше поданій звітності, в тому числі шляхом їх збільшення чи зменшення. Так, згідно із положеннями норм п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Механізм ведення територіальними контролюючим органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків на момент виникнення спірних правовідносин був встановлений Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765, що був зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за N 217/24994 та діяв до 10.06.2016 (далі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 3 розділу І Порядку «інтегрована картка платника» - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Згідно п. 4 розд. І Порядку облік податків ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - Міжрегіональне ГУ), спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників (далі - СДПІ), державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій (далі - ДПІ) відповідно до функціональних повноважень.

Пунктом 11 розд. ІІ Порядку передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Відповідно до п. 1 і 2 розд. ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Пунктом 4 розд. ІІІ цього ж Порядку передбачено, що нарахування податків в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань. А при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Крім того, положеннями п. 5 розд. ІІ Порядку закріплено, що у разі коли внаслідок припинення платника - юридичної особи шляхом реорганізації частина його зобов'язань чи заборгованості залишається непогашеною або у платника обліковується надміру сплачена сума, засобами програмного забезпечення переносяться до інтегрованих карток юридичних осіб - правонаступників облікові дані щодо хронології виникнення зобов'язань чи боргу або надміру сплаченої суми.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не заперечується сторонами, згідно наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 09.01.2013 № 5 «Про реорганізацію Державного підприємства «Державна картографічна фабрика» шляхом його приєднання до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» була розпочата реорганізація ДП «Державна картографічна фабрика» () шляхом його приєднання до ДП «ЦДЗК» та створення на його базі структурного відокремленого підрозділу Вінницький виробничий підрозділ Центру ДЗК.

Зокрема, п. 2 цього Наказу встановлено, що ДП «ЦДЗК» є правонаступником майнових прав і обов'язків ДП «Державна картографічна фабрика».

Наказом Дежземагентства України від 14.10.2014 № 318 затверджений передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей, активів та зобов'язань ДП «Державна картографічна фабрика» шляхом його приєднання до ДП «ЦДЗК».

За даними цього Передавального акта правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків ДП «Державна картографічна фабрика» () після його реорганізації шляхом приєднання переходить до ДП «ЦДЗК», в тому числі поточна кредиторська заборгованість по розрахунках з бюджетом на загальну суму 110 620,92 грн. (яка за даними додатку 11 Передавального акта - «Розшифровки рядка 1625 «Поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом» складається в тому числі заборгованості по податку на землю у розмірі 57 121,33 грн.).

Відповідно до доданих позивачем документів до матеріалів позову, ДП «Державна картографічна фабрика» () було користувачем земельної ділянки площею 3,0557 га, розташованої з адресою: вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, про що державному підприємству був виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 017070.

Протягом 2014 року ДП «Державна картографічна фабрика» звітувала до Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області як платник земельного податку, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії звітної та уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2014 рік (реєстр. № від 17.02.2014, № від 29.04.2014, № від 29.04.2014.

Так, згідно поданої звітної податкової декларації реєстр. № від 17.02.2014 ДП «Державна картографічна фабрика» задекларувала до сплати за 2014 рік загальну суму земельного податку 166 645,65 грн., в тому числі за січень - травень по 13 887,13 грн., за червень-листопад по 13 887,14 грн., за грудень 2014 року - 113 887,16 грн.

В подальшому ДП «Державна картографічна фабрика» зменшило розмір задекларованого податку на 374,39 грн. шляхом подання уточнюючої податкової декларації № від 29.04.2014 та на 108 181,30 грн. шляхом подання уточнюючої податкової декларації № від 29.04.2014.

Зі змісту вказаних уточнюючих податкових декларацій вбачається факт допущення ДП «Державна картографічна фабрика» помилки при складанні звітної податкової декларації, а саме за грудень 2014 року підприємство вказало до сплати суму податку 113 887,16 грн. замість 13 887,16 грн., що призвело до штучного утворення в інтегрованій картці платника податку та нарахування 31.01.2015 до сплати податкового зобов'язання на суму 100 000 грн.

Між тим, за результатами проведеною Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області 31.12.2014 камеральної перевірки з питання своєчасності сплати ДП «Державна картографічна фабрика» податкових зобов'язань по земельному податку, результати якої оформлені актом № 469/1504 від 31.12.2014, встановлено факт несвоєчасної сплати цим державним підприємством впродовж 2014 року узгоджених сум грошових зобов'язань. У зв'язку з чим ДП «Державна картографічна фабрика» згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ш» від 16.01.2015 за № визначено штраф у сумі 18 629,52 грн.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Державна картографічна фабрика» припинено як юридичну особу 30.06.2015 (номер запису в ЄДР 3002646).

В силу норми пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, набувають статусу податкового боргу.

Порядок погашення податкового боргу врегульований главою 9 розділу ІІ ПК України. Зокрема, порядок погашення грошових зобов'язань або податкового боргу у разі реорганізації платника податків або передачі цілісного майнового комплексу державного чи комунального підприємства в оренду чи концесію, визначені положеннями ст. 98 ПК України.

Так, пп. 98.2.2 п. 98.2 ст. 98 ПК України встановлено, що якщо реорганізація здійснюється шляхом об'єднання двох або більше платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об'єдналися, об'єднаний платник податків набуває усіх прав і обов'язків щодо погашення грошових зобов'язань чи податкового боргу всіх платників податків, що об'єдналися.

При цьому, під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання, - злиття платників податків, а саме передача майна платника податків до статутних фондів інших платників податків, унаслідок чого відбувається ліквідація платника податків, який зливається з іншими (пп. 98.1.2 п. 98.1 ст. 98 ПК України).

Згідно п. 98.7 ст. 98 цього Кодексу реорганізація платника податків не змінює строків погашення грошових зобов'язань або податкового боргу платниками податків, утвореними у результаті такої реорганізації.

Крім того, нормою п. 87.9 ст. 87 ПК України чітко визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Судом встановлено, що станом на 31.12.2011 за даними інтегрованої картки платника земельного податку з юридичних осіб за 2014 рік за ДП «Державна картографічна фабрика» обліковувалася заборгованість на суму 59 605,75 грн. (недоїмка за основним платежем), а станом на 08.02.2015 - 178 558,11 грн., що виникла у зв'язку не погашенням (несвоєчасним погашенням в повному обсязі) цим державним підприємством узгоджених сум грошових зобов'язань, задекларованих у податковій декларації податкової декларації реєстр. № від 17.02.2014 (з урахуванням зменшень згідно уточнюючих податкових декларацій від 29.04.2014), та визначених контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 16.01.2015 за № .

Вказана сума податкової заборгованості 09.02.2015 в повному обсязі була перенесена до інтегрованої картки платника земельному податку з юридичних осіб - ДП «ЦДЗК» як правонаступника реорганізованого ДП «Державна картографічна фабрика».

Дана податкова заборгованість в сумі 178 558,11 грн. була погашена позивачем:

- 14.02.2015 за рахунок поданої уточнюючої податкової декларації реєстр. № від 14.02.2015, де ДП «ЦДЗК» задекларувало до зменшення розмір податкового зобов'язання за грудень 2014 року у сумі 100 000 грн.;

- 27.02.2015 за рахунок сплати до бюджету суми коштів у розмірі 17 293 грн., сплаченої по поточному платежу задекларованого позивачем у податковому розрахунку реєстр. № від 28.01.2015 та нарахованого до сплати 02.03.2015;

- 27.02.2015 за рахунок сплати до бюджету суми коштів у розмірі 86 000 грн. згідно платіжного доручення № 249 від 27.02.2015 з призначенням платежу «сплата заборгованості по земельному податку», що підтверджується наданими позивачем оригіналом вказаного платіжного доручення та банківською випискою по особовому рахунку ДП «ЦДЗК» за 27.02.2015.

При цьому, обставини щодо сплати (погашення) позивачем 09.02.2015 сум податкових зобов'язань у розмірах 41,65 грн., 4 015,55 грн. і 9 507, 15 грн. даними наданого відповідачем витягу з інтегрованої картки платника (позивача) за 2015 рік не підтверджуються.

Окрім того суд встановив, що 02.03.2015 в інтегрованій картці платника податку позивача було нараховано до сплати суму податку у розмірі 17 292,90 грн. по податковому розрахунку реєстр. № від 28.01.2015. Вказана сума земельного податку була погашена 02.03.2015 частково за рахунок наявної переплати у розмірі 16 757,48 грн. (що утворилася в результаті надходження сум коштів за платіжним дорученням від 27.02.2015 № 249) та 25.03.2015 у сумі 535,42 грн. за рахунок сплати позивачем коштів згідно платіжного доручення № 367 від 24.03.2015 у розмірі 18 000 грн.

Згідно з нормами ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

При цьому, за нормою п. 109.1. ст. 109 цього Кодексу податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини (зокрема: щодо штучного утворення в інтегрованій картці платника податку ДП «Державна картографічна фабрика» податкового зобов'язання по земельному податку за грудень 2014 року в сумі 100 000 грн., яке було перенесено до інтегрованої картки платника податку-позивача та в свою чергу зумовило несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми грошового зобов'язання у розмірі 535,40 грн. по податковому розрахунку № від 28.01.2015; факт несвоєчасного погашення позивачем як правонаступником реорганізованого платника податків - ДП «Державна картографічна фабрика», задекларованих останнім сум податку за серпень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2014 року (всього на загальну суму 59 928,65 грн.) та наведені норми матеріального права, суд приходиться до висновку про правомірність висновків акта камеральної перевірки про порушення ДП «ЦДЗК» законодавчо встановленого граничного строку сплати самостійно визначених податкових зобов'язань по земельному податку на терміни більше ніж 30-ть календарних днів в частині суми 46 041,45 грн. та на термін менше ніж 30-ть календарних днів в частині суми 13 887,20 грн., та відповідно про наявність у відповідача правових підстав для застосування до позивача штрафної санкції за ст. 126 ПК України згідно податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № в частині суми 9 208,29 грн. і податкового повідомлення-рішення від 04.12.2015 № в частині суми 1 138,72 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 04.12.2015 № в частині суми грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 2 712,87 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 04.12.2015 № в частині суми грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 10 053,54 грн.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути з Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" () судові витрати у сумі 753 (сімсот п'ятдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський