Справа № 0870/167/12
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року 11:55 Справа № 0870/167/12

Запорізький окружний адміністративний суд у складі cудді Максименко Л.Я., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою:Закритого акціонерного товариства «Промбудкомплект», м. Запоріжжя

до:Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя

про:визнання недійсними податкових вимог

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство «Промбудкомплект» (далі - позивач) звернулось із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати недійсним та скасувати податкові вимоги ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про стягнення з позивача податкового боргу: першу за № 1/247 від 04.02.2009 та другу за № 2/765 від 14.05.2009.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивач з 22.03.1999 перебував у процедурі банкрутства на підставі ухвали господарського суду Запорізької області від 22.03.1999 у справі № 5/4/232-5/2/437. Вказує, що 26.11.2008 тим же господарським судом була винесена постанова про закінчення процедури розпорядження майном, визнання позивача банкрутом та введення ліквідаційної процедури, у звязку із чим був призначений ліквідатором позивача арбітражний керуючий ОСОБА_1 У відповідності до вимог постанови суду, керівник позивача (ОСОБА_2П.) мав передати у 5-денний термін всі документи і печатку ОСОБА_1, що за твердженням позивача, і було зроблено 02.12.2008. Відповідно 23.12.2008 ОСОБА_1, як ліквідатор позивача, розмістив у центральній газеті «Голос України» оголошення про те, що він вступив в права ліквідатора. З огляду на це зазначає, що саме з грудня 2008 року колишнє керівництво позивача (зокрема і голова правління) не мало права діяти від імені підприємства. Вказує, що незважаючи на те, що товариство вже було визнано банкрутом, податковий орган прийняв від нього 20.01.2009 декларацію із визначенням податкових зобовязань на суму 4 195,00 грн. Стверджує, що уповноважені особи підприємства, зокрема ліквідатор ОСОБА_1 будь-якої декларацій 20.01.2009 не подавали, свої підписи не ставили, а тому виставлення податкових вимог на вказані зобовязання є безпідставним.

У попередніх судових засіданнях представник позивача підтримав вимоги з підстав, викладених вище.

29.02.2012 через канцелярію суду надійшли клопотання від представника позивача вх. № 8897 про перенесення розгляду справи на іншу дату та вх. № 8995 про розгляд справи за його відсутністю. На позовних вимогах наполягає.

Вирішуючи заявлені клопотання суд виходить з того, що в матеріалах достатньо доказів для розгляду справи по суті. Зокрема, позивач надав суду всі витребувані від нього документи, а тому підстави для відкладення розгляду справи у суду відсутні.

За наявності клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях від 20.01.2012 вих. № 459/10-014 посилається на те, що за результатами здійснення ЗАТ «Промбудкомплект» фінансово-господарської діяльності на виконання вимог діючого законодавства до ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя 20.01.2009 подано податкову декларацію з ПДВ № 197621, відповідно до якої підприємством самостійно були визначені податкові зобовязання у сумі 4 195,00 грн. Вказує, що граничний строк сплати самостійно визначених позивачем податкових зобовязань з ПДВ припадає на 29.01.2009. Оскільки, ЗАТ «Промбудкомплект» не були сплачені самостійно узгоджені податкові зобовязання, у нього виник податковий борг у розмірі 4 195,00 грн. У звязку з чим, ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя було сформовано податкові вимоги № 1/247 від 04.02.2009 та № 2/765 від 14.05.2009, які направлені боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, вказані податкові вимоги повернулись без вручення та розміщені на дошці податкових оголошень. Крім того, відповідач заперечує проти доводів позивача та зазначає, що зобовязання, які виникли за податковою декларацією з ПДВ від 20.01.2009 є поточними, а отже на них не розповсюджується дія мораторію, введена згідно Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Також зауважує, що направлення податкових вимог відбувалось саме за місцем реєстрації платника податків та відповідно до інформації, що містилась у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У звязку із викладеним, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У попередніх судових засіданнях представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище.

В судове засідання 29.02.2012 представник відповідача не зявився, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти позову заперечує з викладених вище підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що і позивач і відповідач заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі документами.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно п.1.11 ст. 1 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (був чинний на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон України № 2181-ІІІ) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Порядок подання платниками податку та приймання органами податкової служби податкових декларації встановлено статтею 4 Закону України № 2181-ІІІ.

Відповідно до п. п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ, платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених підпунктом «г» підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Підпункт 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України № 2181-ІІІ визначає, що податковий орган зобов'язаний прийняти податкову декларацію без попередньої перевірки зазначених у ній показників.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платників податків, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

Крім того, Порядок дій підрозділу ведення та захисту податкової звітності щодо приймання та обробки податкової звітності визначено Методичними рекомендаціями щодо централізованого приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в ОДПС України, затвердженими наказом ДПА України від 31.12.2008 № 827 (далі - Наказ № 827).

Зокрема, пункт 4.5 розділу 4 Наказу № 827 (в редакції чинній станом на січень 2009 року) передбачав перелік підстав про невизнання податкової звітності, а саме:

- відсутність підпису відповідних посадових осіб (факсиміле не дозволяється);

- відсутність скріплення печаткою підписів платника податків;

- відсутність обов'язкових реквізитів податкового документа;

- відсутність обов'язкових додатків до податкової звітності, передбачених порядком заповнення відповідної звітності;

- неможливість прочитати текст або цифри внаслідок пошкодження (наприклад, документи, залиті чорнилом або іншою рідиною, потерті);

- наявність порваних аркушів, підчищень, помарок, виправлень, дописок і закреслювань;

- подання ксерокопії звітних документів;

- порушення загальних вимог оформлення документів податкової звітності.

Структурний підрозділ органу ДПС, до функцій якого належить приймання податкової звітності, тобто підрозділи приймання податкової звітності у триденний термін від дня отримання звітності (але не пізніше наступного дня від граничного строку подання), надсилав платнику податків повідомлення про невизнання органом ДПС податкової звітності як податкової декларації із зазначенням підстав неприйняття та пропозицією надати нову податкову декларацію, оформлену належним чином (пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону N 2181).

Судом встановлено, що 20.01.2009 до ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя подано ЗАТ «Промбудкомплект» податкову декларацію з ПДВ за 2008 рік № 197621, в якій визначено податкове зобовязання до сплати у розмірі 4 195,00 грн.

Вказана декларація підписана керівником товариства ОСОБА_2 та посвідчена печаткою.

Тобто, в даному випадку, у податкового органу були відсутні підстави для неприйняття податкової декларації з ПДВ, оскільки всі вимоги п. п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ та Наказу № 827 позивачем були дотримані.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2 податкову декларацію з ПДВ за 2008 рік не підписував та не мав права підписувати суд до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Достовірність даних підтверджується: підписом платника підписами відповідальних посадових осіб (керівника, головного бухгалтера) та печаткою; в разі подання декларації в електронній формі електронним підписом осіб, які підписують декларацію, зареєстрованим у порядку, визначеному законодавством.

У разі відсутності керівника юридичної особи на робочому місці з обєктивних причин (наприклад, відрядження, лікарняний тощо) податкова декларація може бути підписана особою, уповноваженою установчими документами підприємства виконувати обовязки керівника на час його відсутності, за умови, що відсутність керівника підтверджено відповідними документами, які подають разом з податковою декларацією до податкового органу.

Подана позивачем до податкового органу податкова декларація з ПДВ від 20.01.2009 № 197621 відповідала вимогам, що предявляються чинним законодавством до форми податкової декларації та порядку її заповнення, зокрема містила підписи посадових осіб, які завірені печаткою підприємства.

Суд зазначає, що податковий орган при прийманні та перевірці показників звітності не повинен перевіряти справжність підписів посадових осіб, які посвідчили податкову декларацію, а також встановлювати наявність у них відповідних правомочностей, оскільки відповідальність за правильність її оформлення та заповнення несуть відповідні посадові особи платника податків.

В свою чергу, представник позивача стверджуючи про те, що це не є справжнім підписом директора ОСОБА_2 не надав доказів того, що він звертався до правоохоронних органів з приводу порушення кримінальної справи за фактом підробки документів.

21.02.2012 через канцелярію суду від ЗАТ «Промбудкомплект» надійшло клопотання про призначення у справі графологічної експертизи податкової декларації з ПДВ за 2008 рік. Однак, судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України № 2181-ІІІ самостійно визначене платником податків зобовязання у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації та не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Доказів того, що платник податків у межах строків давності подав до податкового органу уточнюючий розрахунок або податкову декларацію із виправленими показниками за минулий період, щодо коригування податкових зобовязань з ПДВ визначених у декларації за 2008 рік - суду не надано.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ, податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону № 2181-III податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим від дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному чи судовому порядку.

Якщо сума узгодженого податкового зобов'язання не погашається платником у законодавчо встановлені терміни, така сума податкового зобов'язання відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону N 2181-III визнається сумою податкового боргу платника податків.

Як вбачається із матеріалів справи, платником не були сплачені самостійно задекларовані у податковій декларації з ПДВ від 20.01.2009 № 197621 зобовязання, а тому в особовій картці платника станом на 30.01.2009 відображено податковий борг в сумі 4 179,91 грн. (з урахуванням переплати в сумі 15,09 грн. податковий борг зменшився).

Відповідно до п. п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Пунктом 1.10 ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ передбачено, що податкова вимога - письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Згідно п. п. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ, податкові вимоги надсилаються: зокрема, перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Відповідно до п. 4.1 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 3 липня 2001 р. № 266 (який був чинний на момент направлення оскаржуваних вимог), податкові вимоги формуються: зокрема, в автоматичному режимі на підставі облікових даних з карток особових рахунків платників податків, які ведуться в органах державної податкової служби згідно з Інструкцією про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 2 квітня 1999 року № 174 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13 травня 1999 року за N 304/3597.

Відповідно до п. п. 6.2.2 п. 6.2 ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ, податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу. Також, п. 4.2 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків передбачено, що перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків, обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки його непогашення.

Оскаржувані податкові вимоги відповідають вищевказаним вимогам законодавства, порушення щодо форми та змісту судом не встановлені.

Згідно з п. п. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписки або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.

Таким чином, податкові вимоги законно та обґрунтовано направлялись податковим органом ЗАТ «Промбудкомплект» за адресою, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців.

У разі коли податковий орган або пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень, встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її вручення.

Враховуючи те, що податкові вимоги, які направлялись позивачу повернулись із відміткою пошти «за спливом строку зберігання», про що складено акти № 180 від 13.04.2009 та № 330 від 25.09.2009, останні були розміщені на дошці податкових оголошень 13.04.2009 та 25.09.2009 відповідно.

Посилання позивача на те, що податковим органом безпідставно була прийнята податкова декларація з ПДВ за 2008 рік оскільки товариство перебувало у стадії банкрутства суд вважає такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Так, ані Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ані Закон України № 2181-ІІІ не містили таких обмежень щодо неможливості подання боржником декларацій до податкового органу після відкриття провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів. Слід зазначити, що саме по собі відкриття провадження у справі про банкрутство не є підставою для зупинки діяльності субєкта господарювання. Підприємство може працювати, укладати угоди та відповідно набувати прав та обовязків, а тому повинно звітувати про здійснену фінансово-господарську діяльність.

Крім того, мораторій на задоволення вимог кредиторів розповсюджується лише на конкурсні вимоги, а в даному випадку, задекларовані зобовязання з ПДВ за 2008 рік є поточними.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі встановлених обставин, які підтверджуються долученими до справи доказами, суд приходить до висновку про те, що при формуванні та направленні податкових вимог ЗАТ «Промбудкомплект», податковий орган діяв законно та обґрунтовано, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а тому підстави для скасування оскаржуваних податкових вимог у суду відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає заявлені позивачем вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Закритого акціонерного товариства «Промбудкомплект» до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя про визнання недійсними та скасування податкових вимог, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко