Справа № 303/2726/16-а 2-а/303/138/16
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Справа № 876/5470/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Носа С. П., Онишкевича Т. В.

з участю: секретаря судового засідання Болюк Н. А.

розглянувши у відкритому судовому з у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2016 року у справі №303/2726/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - заступник начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкін Олександр Вікторович,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС і просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №0400/30502/16, винесену заступником начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкіним О. В. 20 квітня 2016 року про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 470 ч. 3 Митного кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Позовні вимоги мотивував тим, що оспорювана постанова прийнята відповідачем без врахування всіх обставин. Зокрема, в ході розгляду справи він пояснив, що у зв'язку з заклинюванням двигуна, автомобіль маркиASTRA, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1 перебуває на станції технічного обслуговування, на підтвердження чого представив довідку за № 2473 від 11 квітня 2016 року та копії реєстраційних документів фізичної особи - підприємця, якому належить станція технічного обслуговування. Також, 18 квітня 2016 року головним державним інспектором аналітично - пошукового відділу №2 управління боротьби з митними правопорушеннями здійснено виїзд за місцем знаходження автомобіля, в ході якого підприємець пояснив, що автомобіль маркиASTRA, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1 знаходиться у нього на ремонті з 15 травня 2015 року і по сьогоднішній день, тобто, по день з'ясування цих обставин. Крім цього, 03 січня 2016 року ним подано відповідачу заяву про неможливість вивезення вищевказаного автомобіля у зв'язку з його ремонтом. Таким чином ним було повідомлено відповідача за три місяці до складання протоколу про неможливість вивезення з митної території автомобіля маркиASTRA, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1, у зв'язку з його ремонтом. Вважає, що ним були вчинені усі необхідні і можливі щодо повідомлення митного органу про неможливість вивезення автомобіля у встановлений законодавством термін з наданням документів для підтвердження вказаної інформації. У зв'язку з цим у його діях відсутній склад порушення митних правил, передбаченого ст. 470 ч. 3 Митного кодексу України.

Постановою Закарпатського міськрайонного суду від 30 червня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0400/30502/16 відмовлено.

Справу розглянуто за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкіна Олександра Вікторовича.

Позивач не погодився із таким судовим рішенням суду першої інстанції і подав до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій з посиланням на грубе порушення судом першої інстанції норм законодавства та винесення постанови без урахування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач посилається на те, що наведені ним обставини відповідно до ст. 460 Митного кодексу України були підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 470 Митного кодексу України. При цьому, позивач послався на п. п. 2, 3, 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №657 від 31 травня 2012 року, якими визначено поняття обставин непереборної сили, перелік документів, що підтверджують ці обставини та умови невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили. Вважає, що його дії не були спрямовані на досягнення мети у вигляді перевищення строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, що в контексті ст. 458 Митного кодексу України не дає підстави вважати, що його дії є адміністративним правопорушенням. Крім цього, як зазначає позивач, судом першої інстанції залишено поза увагою термін накладення адміністративного стягнення з урахуванням дати виявлення правопорушення, якою можна вважати дату орієнтування Закарпатської митниці ДФС, тобто 15 червня 2015 року.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участі.

У зв'язку з цим відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилося.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач порушив митні правила, встановленні Митним кодексом України та Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, оскільки у визначений строк не вивіз автомобіль маркиASTRA, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1, VIN - КОД НОМЕР_2, ввезений ним 12 травня 2015 року через митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС у митному режимі «Транзит», а також не надав документів, які б підтверджували, що даний автомобіль залишився на території України у зв'язку з аварією або за обставин непереборної сили. Суд першої інстанції не вважав довідку фізичної особи - підприємця про те, що автомобіль знаходиться у нього на ремонті з 15 травня 2015 року з приводу несправності двигуна, документом, що підтверджує викладені позивачем обставини.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 12 травня 2015 року позивачем через митний пост «Лужанка» в режимі «Транзит» було ввезено автомобіль марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер Словацької Республіки НОМЕР_1, VIN - КОД НОМЕР_2. Оскільки позивачем даний автомобіль не було вивезено, 15 червня 2015 року Закарпатською митницею ДФС було виставлено орієнтування за №07 - 07 - 71/41 - 947, згідно якого вищевказаний транспортний засіб перебуває на контролі як такий, що не вивезений з митної території України у визначений законом строк. Вказані обставини визнаються сторонами по справі, а також підтверджуються змістом протоколу про порушення митних правил №0400/30502/16 від 09 березня 2016 року та постанови про порушення митних правил від 20 квітня 2016 року.

При цьому, протокол про порушення митних правил складено при в'їзді позивача в зону митного контролю на ділянку «В'їзд» митного поста «Тиса» і у зв'язку із встановленням в ході здійснення митних процедур відсутності інформації про вивезення за межі митної території України ввезеного позивачем в режимі «Транзит» автомобіля.

В свою чергу позивач у своїх поясненнях послався на те, що орієнтовно 15 - 16 травня 2015 року вийшов з ладу двигун автомобіля і він залишив автомобіль на станції технічного обслуговування. У зв'язку з цим 03 січня 2016 року він звернувся із заявою до на ім'я начальника Закарпатської митниці ДФС з приводу неможливості вивезення автомобіля у визначений строк. На підтвердження цих обставин позивач представив довідку №2473 фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 від 11 квітня 2016 року, згідно змісту якої автомобіль марки OPEL ASTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN: НОМЕР_2 знаходиться на автосервісі підприємця із 15 травня 2015 року у зв'язку з ремонтом двигуна.

Постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкіна Олександра Вікторовича (третьої особи по справі) від 20 квітня 2016 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 гривень.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду виходить із наступного.

Відповідно до змісту ст. ст. 90, 93, 95 Митного кодексу України транзитом є митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь - якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Згідно ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Також, статтею 192 Митного кодексу України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частиною 3 статті 470 Митного кодексу України за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У даному випадку позивач 12 травня 2015 року через митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС ввіз легковий автомобіль, який протягом 10 діб зобов'язаний був вивезти за межі митної території України. Оскільки при в'їзді 09 березня 2016 року в зону митного контролю на ділянку «В'їзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС і проходженні позивачем митного контролю, внаслідок спрацювання АСАУР було встановлено наявність відносно позивача орієнтування Закарпатської митниці ДФС від 15 червня 2015 року №07 - 70 - 70/41 - 947 щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1, відносно відповідача було складено протокол про порушення митних правил.

У зв'язку з наявністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 470 ч. 3 Митного кодексу України, його підставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на визначення Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженим наказом Міністерства фінансів України за №657 від 31 травня 2012 року понять «обставин непереборної сили» та «аварії» і, відповідно вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 460 Митного кодексу України для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

Тобто, представлена позивачем довідка не підтверджує наявності ознак аварії чи дії непереборної сили.

Щодо тверджень позивача про накладення на нього адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого ст. 467 Митного кодексу України, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Згідно змісту ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтями 488, 491 Митного кодексу України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил. Підставами для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

З урахуванням обставин вчинення позивачем порушення митних правил та вищевказаних положень Митного кодексу України порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України починається з моменту закінчення визначеного строку для транзиту (вивезення) автомобіля і триває протягом всього часу невиконання цієї вимоги. Виявленням порушення, на думку колегії суддів апеляційного суду, є виявлення протиправних, винних (умисних або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також виявлення здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Тобто, в даному випадку порушення виявлено 09 березня 2016 року у зв'язку з в'їздом позивача у зону митного контролю і можливістю органу, який вправі складати протоколи про порушення митних правил, з'ясувати наявність передбачених ст. 458 Митного кодексу України ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

У зв'язку з цим відповідачем і було розпочато стосовно позивача провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 470 ч. 3 Митного кодексу України, було підставою для його відповідальності і, відповідно, накладення адміністративного стягнення. При цьому, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладено в межах встановленого строку накладення адміністративних стягнень, відповідно до визначеної компетенції відповідача, у відповідності та з дотриманням положень Митного кодексу України. Тому, в ході здійснення відповідачем провадження у справі про вчинене позивачем адміністративне правопорушення, права позивача не були порушені.

Обставини, на які посилається позивач на обґрунтування доводів апеляційної скарги не підтверджені в судовому засіданні і не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до законних і обґрунтованих висновків про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, підстав для скасування постанови суду першої інстанції і відповідно - до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2016 року у справі №303/2726/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - заступник начальника Закарпатської митниці ДФС Гребьонкін Олександр Вікторович - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В. В. Клюба

Судді: С. П. Нос

Т. В. Онишкевич

Повний текст ухвали виготовлено 30 серпня 2016 року.