Справа № 804/8408/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Київ К/800/23368/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Рибченка А.О., Шипуліної Т.М.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та скасування рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» (далі - позивач, ТОВ «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД») звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації ТОВ ««Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» з податку на додану вартість за квітень 2014 року;

- скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 17113/10/04-63-18-03;

- визнати декларацію ТОВ «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» з податку на додану вартість за квітень 2014 року, що подана у момент фактичного її отримання, тобто, 14 травня 2014 року;

- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» з податку на додану вартість за квітень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податкової декларації ТОВ «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» з податку на додану вартість за квітень 2014 року.

- скасовано рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 17113/10/04-63-18-03;

- визнано декларацію ТОВ «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» з податку на додану вартість за квітень 2014 року поданою датою її фактичного отримання, а саме: 14.05.2014 року;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмолено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що податкова звітність складена позивачем у відповідності з законодавчо встановленими вимогами, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для неприйняття такої.

Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області замінено правонаступником Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - відповідач, ДПІ) відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що постановлені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову. У доводах касаційної скарги зазначає, що позивачем при подачі податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2014 року було порушено вимоги п. 48.3 ст. 48 та п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: зазначено недостовірний обов`язковий реквізит - податкову адресу, за якою підприємство фактично не знаходиться, про що свідчить довідка податкової міліції, а тому відповідачем правомірно відмолено у прийнятті зазначеної декларації позивача.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

14.05.2014 року позивачем надіслані до ДПІ засобами телекомунікаційного зв'язку в електронному вигляді декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року з типом документа «Звітна» та «Звітна нова» (реєстраційний № та № від 14.05.2014 року).

На адресу позивача надійшло рішення відповідача № 17113/10/04-63-18-03 від 20.05.2014 року, в якому ДПІ зазначає, що податкова декларація заповнена з порушенням п 48.3 ст. 48 ПК України. Підставою для відмови у прийнятті податкової звітності відповідачем зазначено те, що надіслана позивачем декларація заповнена з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 та п. 45.2 ст. 45 ПК України, оскільки у ній вказаний недостовірний обов'язковий реквізит - місцезнаходження платника податку.

Працівниками ДПІ під час перевірки відповідності місцезнаходження позивача встановлено, що підприємство за адресою м. Дніпропетровськ вул. Лазаряна, буд. 10 кв. 5 не знаходиться, про що свідчить довідка податкової міліції.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Правовідносини, зміст яких, зокрема, складає оформлення податкової звітності, подання податкової декларації до контролюючих органів, врегульовано главою 2 Податкового кодексу України.

Положеннями п.п. 49.2, 49.1 ст.49 ПК України передбачено обов'язок платника податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

При цьому, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною. Згідно пункту 46.5 зазначеної статті форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 48.1 ст. 48 ПК України визначено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

За змістом п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом (п. 49.9 ст. 49 ПК України).

Пунктами 48.2, 48.3 ст. 48 ПК України визначено, що обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити, зокрема, такий обов'язковий реквізит як місцезнаходження (місце проживання) платника податків (абз. 9 п. 48.3 ст. 48 ПК України).

Відповідно до п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п. 46.4 ст. 46 цього Кодексу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для відмови у прийнятті податкової звітності відповідачем зазначено те, що надіслана позивачем декларація заповнена з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 та п. 45.2 ст. 45 ПК України, оскільки у ній вказаний недостовірний обов'язковий реквізит - місцезнаходження платника податку.

В той же час, податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2014 року позивача та додатки до неї, які є її невід'ємною частиною, були складені позивачем із зазначенням всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п. 48.3 ст. 48 ПК України. При цьому, у вказаній податковій декларації на її першому аркуші в графі 6 «Податкова адреса» зазначено: пр. м. Дніпропетровськ вул. Лазаряна, буд. 10 кв.5., тобто дані, які відповідають відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, де визначено, що місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Будівельна компанія «КРЕАТИВ БУД» є: м. Дніпропетровськ вул. Лазаряна, буд. 10, кв. 5.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості щодо місцезнаходження юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 зазначеного Закону, в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб.

В силу ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів про наявність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців інших відомостей ніж зазначені позивачем.

Згідно з п. 49.10 ст. 49 ПК України відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій, що податкова звітність складена позивачем у відповідності з законодавчо встановленими вимогами, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для неприйняття такої та судами правомірно задоволено позовні вимоги у вищезазначеній частині.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2015 року у справі № 804/8408/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

А.О. Рибченко

Т.М. Шипуліна