Справа № 2а-78/10/1217
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шовкун В.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року справа №2а-78/10/1217 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Міронової Г.М.

суддів Блохіна А.А. , Юрко І.В.

при секретарі Задоєнку О.В., за участю позивача ОСОБА_2 особисто; представника позивача: ОСОБА_3, діючого на підставі договору про надання адвокатських послуг від 08.01.2011 року; розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міловської селищної ради Міловського району Луганської області, апеляційну скаргу прокуратури Міловського району Луганської області на постанову Міловського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2010 року у адміністративній справі № 2а-78/10/1217 за позовом ОСОБА_2 до Міловської селищної ради Луганської області про визнання рішення № 33/546 Міловської селищної ради Луганської області від 16 вересня 2010 року недійсним,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Міловської селищної ради Луганської області про визнання рішення № 33/546 Міловської селищної ради Луганської області від 16 вересня 2010 року недійсним.

Позовні вимоги позивач вмотивовував наступним: відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, яким передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи із зазначеної норми позивачем не було допущено порушень закону при отриманні у власність земельної ділянки в селі Бондарівка, яка використовується позивачем виключно для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки в п. Мілове по вул. Лісній, яка використовуються під забудову житлового будинку, а тому рішення Міловської селищної ради Луганської області від 16.09.2010 року № 33/546, яким було скасоване рішення № 19/319-1 від 04.11.2008 року про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га, розташованого за адресою п. Мілове, вул. Лісна.

Постановою Міловської селищної ради Луганської області від 20.10.2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та на Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, відповідно до якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу з посиланням на те, що при постановленні оскаржуваного рішення суд не послався на норми матеріального права, які б давали суду право визнати рішення відповідача недійсним. Також, на думку відповідача, Міловська селищна рада Луганської області це не той орган, якому заявлено позов, так як відповідачем повинна бути територіальна громада селища Мілове. Просив скасувати постанову Міловського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2010 року та залишити позовну заяву без розгляду.

Не погодившись із постановою Міловського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2010 року, прокуратура Міловського району Луганської області подала апеляційну скаргу, в якій йде посилання на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального (ст. 13 Конституції України, ст. 17 Земельного кодексу України, п. 2 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації») та процесуального (п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 159 КАС України) права. Вважає, що оскаржене позивачем рішення, було прийняте відповідачем в процесі реалізації належного йому права розпорядження нерухомим майном спірною земельною ділянкою. Також, на думку Прокуратури Міловського району Луганської області, даний спір має цивільно-правовий характер, і він не повязаний безпосередньо зі здійсненням владних управлінських повноважень, а тому не відноситься до компетенції судів адміністративної юрисдикції та не може ними розглядатися. Прокуратура Міловського району Луганської області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову Міловського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2010 року у справі № 2а-78/10/1217 та закрити провадження у справі у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

У судовому засіданні представник позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду першої інстанції, як такої, що є законною та обґрунтованою.

Представник відповідача та прокуратури Міловського району Луганської області до суду не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник селищної ради надав лист про розгляд справи за його відсутністю. У відповідності до приписів ч. 4 ст. 196 КАС України їх неявка не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за рішенням Міловської селищної ради Міловського району Луганської області у 1992 році позивачу для ведення особистого підсобного господарства у безстрокове та безоплатне користування була надана земельна ділянка площею 0,60 га, яка розташована в с. Бондарівка, Міловського району із видачею державного Акту на право користування землею № 095895 від 1992 року (а.с.3-5).

Рішенням Міловської селищної ради Міловського району Луганської області від 07.04.2005 року № 20/258 позивачеві було передано безоплатно у власність зазначену земельну ділянку в с. Бондарівка (а.с. 6).

Як встановлено судом під час судового засідання право власності відносно зазначеної ділянки в с. Бондарівка на підставі акту користування від 1992 року позивачем не було оформлено у відповідності із законом, адже відповідно до вимог Земельного Кодексу України, перехід права власності земельної ділянки має певну процедуру та не обмежується лише прийняттям відповідного рішення уповноваженим органом.

З огляду на приписи ч.1, ч. 2 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації.

Згідно із ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Всупереч вимогам наведених норм Земельного кодексу України, позивачем, після прийняття рішення № 20/258 від 07.04.2005 року не було одержано акту на право власності земельної ділянки, яка розташована в с. Бондарівка, не проведено державної реєстрації зазначеного акту, що дає підстави суду для висновку про ненабуття позивачем права власності на зазначену ділянку. Викладене підтверджується довідкою, виданою Міловським бюро технічної інвентарізації Луганської області, яка містить дані про те, що за громадянкою ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно у с. Бондарівка Міловського району не зареєстровано.

Також у судовому засідання при апеляційному розгляді справи встановлено, що рішенням Міловської селищної ради Міловського району Луганської області від 30.08.2010 року № 32/533-2 рішення Міловської селищної ради Міловського району Луганської області № 20/258 від 07.04.2005 року було відмінено. Зазначений факт не був врахований ані прокуратурою Міловського району Луганської області при винесенні протесту, ані Міловською селищною радою Міловського району Луганської області при задоволенні зазначеного протесту та прийнятті спірного рішення № 33/546 від 16.09.2010 року, яким було скасоване рішення № 19/319-1 від 04.11.2008 року про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га, розташованого за адресою п. Мелове, вул. Лісна, з підстав того, що рішенням № 20/258 від 07.04.2005 року позивачеві вже було надано у власність земельну ділянку.

Рішенням Міловської селищної ради Міловського району Луганської області від 04.11 2008 року № 19/319-1 було передано в приватну власність громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,15 га, розташовану за адресою: Мілове, вул. Лісна, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 6).

Відповідно до зазначеного рішення та вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 03.02.2009 року серії ЯЕ №872887, який згідно відповіді від 25.02.2011 року № 01-07 відділу Державного Комітету України із земельних ресурсів у Міловському районі Луганської області зареєстрований в базі даних «Реєстру других примірників державних актів та договорів оренди землі» за громадянкою ОСОБА_2. Тобто, відносно земельної ділянки розташованої в с. Мілове, позивачем було додержано законодавчо встановлених умов на набуття права власності на земельну ділянку.

Згідно із ч. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. б, п. г ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

Як вбачається із встановлених судом апеляційної інстанції обставин та відповідно до норм діючого законодавства, позивачка на час прийняття оскаржуваного рішення від 16.09.2010 року Міловською селищною радою Міловського району Луганської області, мала законне право власності тільки на одну ділянку, а саме в с. Мілове, що підтверджено відповідним державним актом про право власності на земельну ділянку та його державною реєстрацією. Зазначене свідчить про те, що протест прокуратури Міловського району Луганської області та оскаржуване рішення відповідача № 33/546 від 16.09.2010 року, прийняте на підставі зазначеного протесту, прийняті із посиланням на обставини, які не відповідають дійсності, що є протиправним, адже суттєво порушують права позивача.

Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Міловської селищної ради Міловського району Луганської області від 16.09.2010 року винесено із порушенням діючого законодавства, а тому апеляційні скарги Міловської селищної ради Міловського району Луганської області та Прокуратури Міловського району Луганської області задоволенню не підлягають, а постанову суду першої інстанції суд вважає за необхідне залишити без змін.

Стосовно доводів апеляційних скарг про неналежність відповідача у справі та відсутності у ради повноважень на скасування своїх же рішень і про порушення предметної підсудності у даній справі, то колегія вважає за доречне послатися на рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7рп/2009, яким 1. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що 1. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Міловська селищна рада в контексті вищенаведених законодавчих норм є субєктом владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, тому у відповідності до п. 1 ч. 1 статті 18 цього ж кодексу правила предметної підсудності судом не порушені.

Доводи, наведені в апеляційних скаргах, є з правової точки зору безпідставними та неспроможними.

Колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, статтями 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги іловської селищної ради Луганської області та прокуратури Міловського району Луганської області на постанову Міловського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2010 року у адміністративній справі № 2а-78/10/1217 залишити без задоволення.

Постанову Міловського районного суду Луганської області від 20 жовтня 2010 року у адміністративній справі № 2а-78/10/1217 за позовом ОСОБА_2 до Міловської селищної ради Луганської області про визнання рішення № 33/546 Міловської селищної ради Луганської області від 16 вересня 2010 року недійсним залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 03 березня 2011 року.

Головуючий суддя: Міронова Г.М.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_4