Справа № 689/1284/16-а
Суддя: Мазурчак В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1284/16-а
Провадження № 2-а/689/22/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Лебеденко О.М.,

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

представників відповідача Гули ОСОБА_1 та Скиби В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача та просив скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби «Кельменці» про адміністративне правопорушення №006938 від 25 січня 2013 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, а саме, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що дізнався про існування цієї постанови лише 07 липня 2016 року з тексту постанови начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Чернівецького прикордонного загону від 13 березня 2014 року про заборону в'їзду в Україну, якою йогу, ОСОБА_1, заборонено в'їзд в Україну строком на 3 роки (а.с. 5). Постанову про заборону в'їзду в Україну він отримав 07 липня 2016 року у відповідь на адвокатський запит. Запит було здійснено у зв'язку з оскарженням в Хмельницькому окружному адміністративному суді рішення Управління Державної міграційної служи про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Вважає оскаржену постанову незаконною, оскільки 25 січня 2013 року о 08 год. 00 хв. не слідував з України в Республіку Молдова через кордон, доказом чого є відсутність в його паспорті печатки - відмітки про перетин кордону.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

У судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечували в усному порядку з тих підстав, що у відомчій базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» наявна інформація про перетин кордону позивачем 25 січня 2013 року о 08 год. 28 хв. на виїзд за паспортом серії НОМЕР_1. Позивач перетнув кордон за своїм загальнонаціональним паспортом громадянина Республіки Молдова. На відміну від закордонного паспорту, у даних паспортах відмітки не проставляються, а лише додатково заповнюється міграційна картка. Пояснили, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відсутні у зв'язку із знищенням за закінченням строку зберігання, про що надали акти знищення. Картка також знищена.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи заперечення відповідача, суд їх відхиляє виходячи з наступного.

Встановлено, що постановою начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Чернівецького прикордонного загону від 13 березня 2014 року заборонено ОСОБА_1 в'їзд в Україну строком на 3 роки (а.с. 5).

В мотиваційній частині цієї постанови зазначено, що ОСОБА_1 25 січня 2013 року о 08 год. 00 хв. слідував з України в Республіку Молдова , пред'явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Молдова, виданий 02 квітня 2008 року НОМЕР_1 з імміграційною карткою на його ім'я, в якій встановлено перевищення терміну перебування на території України терміном 1460 діб, тобто своїми діями даний громадянин вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 203 КУпАП. Відносно гр.. Республіки Молдова ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до ст.ст. 27, 33, 203, ч.2, 284, 285 КУпАП начальником відділу прикордонної служби «Кельменці» винесено постанову №006938 про накладення стягнення у вигляді штрафу 510 гривень.

Не дивлячись на відсутність тексту постанови №006938, представники відповідача її наявність у минулому та зміст визнають відповідно до викладеного вище.

Посилання представників відповідача на відомості бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» суд відхиляє, оскільки дані відомості не є матеріалами справи про адміністративне правопорушення, тобто не належними та допустимими доказами у розумінні Кодексу України про адміністративне правопорушення. Крім того, дана база перебуває під контролем відповідача.

Будь-якими іншими доказами відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення.

За даних обставин відповідач не виконав свій обов'язок щодо доказування, передбачений ч.2 ст.71 КАС України.

Суд відмовляє у поновленні 10- денного строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 289 КУпАП, про що клопотав позивач, з підстав.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення) постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: ... 3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення … - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, КУпАП встановив два способи оскарження постанови Відповідача:

1. У вищестоящий орган.

2. Оскарження у суді згідно норм КАСУ.

Згідно ч.2 цієї ж статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

Таким чином, дана норма регулює процесуальну форму оскарження постанови Відповідача за першим варіантом (її назва - "скарга") та порядок подання цієї скарги та надсилання уповноваженому на розгляд органу.

При цьому якщо при оскарженні в порядку КУпАП вищестоящим органом є орган державної виконавчої влади, то подається "скарга", а якщо постанову у справі про адміністративне правопорушення прийняв суд, то подається "апеляційна скарга". В другому випадку роль вищестоящого органу відіграє суддя апеляційного суду - див.: ч.4 ст.294 КУпАП.

Відповідно до ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення) скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови… В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Дана стаття регулює лише строк подачі скарги в порядку норм КУпАП при оскарженні постанови до вищестоящого органу. Позивач до вищестоящого органу постанову не оскаржував.

Розгляд цієї скарги здійснюється уповноваженим органом в порядку ст.292 (Строк розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення), ст.293 (Розгляд скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення), ст.294 (Набрання постановою судді у справі про адміністративне правопорушення законної сили та перегляд постанови) КУпАП.

Таким чином, КУпАП регулює порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення (див.: ст.246 КУпАП), але при цьому не регулює порядок провадження у разі оскарження постанови Відповідача у судовому порядку згідно норм КАСУ.

Процесуальна форма оскарження за другим варіантом, тобто згідно норм КАСУ, - позовна заява. Ця процесуальна форма та вимоги до неї встановлені ст.ст.105 та 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк.. Відповідно до ч.3 ст.99 КАСУ для захисту прав, свобод та інтересів цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. На час звернення до суду та на час прийняття оспорюваної постанови такого строку не було встановлено жодним законом. Якщо така норма буде встановлена, то вона має бути чітко визначена саме як строк звернення до адміністративного суду.

Таким чином, ст.289 КУпАП не регулює строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою (адміністративним позовом).

Такий висновок також підтверджується не лише буквальним граматичним тлумаченням норм, викладеним вище, а й тлумаченням історичним, тобто з'ясуванням змісту правової норми на основі історичного контексту, в якому вона була прийнята.

Так, стаття 289 КУпАП не зазнавала змін з 7 грудня 1984 року - з часу прийняття КУпАП до 2012 року. Очевидно, що дана стаття регулювала та регулює строк оскарження в рамках процесуальних норм КУпАП і не регулює строку звернення до адміністративного суду в порядку норм КАСУ і жодним чином не суперечить ч.2 ст.99 КАСУ. Кодекс адміністративного судочинства набув чинності значно пізніше.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, згідно ч.2 ст.99 КАС України можливий один варіант її застосування з наступних двох:

1. Обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав.

2. Обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

КАС України не містить норми, яка б встановлювала пріоритет у застосуванні однієї з двох вказаних вище диспозицій ч.2 ст.99 КАС України. КАС України також не передбачає хто уповноважений здійснювати вибір однієї із цих двох диспозицій при правозастосуванні (суд, позивач чи відповідач, тощо).

В силу принципу рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом (ч.1 та ч.1 ст.10 КАС України) суд не має права надати пріоритет у правозастосуванні однієї із двох диспозицій жодній із сторін без правової підстави на це.

Відповідач з даного питання не висловився.

В той же час суд не має права відмовити позивачу у праві на судовий захист з підстави недосконалості процесуального закону, у доступі до правосуддя виключно з формальних підстав. Відмова у доступі до правосуддя буде прямим порушенням ст.8 та ст.55 Конституції України та ст.6 (Право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що діє в силу Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до конвенції".

При відсутності встановленого КАС України пріоритету застосування однієї із двох наведених вище диспозицій ч.2 ст.99 КАС України правильним є застосуванням першої диспозиції на підставі такого.

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За відсутності у чинному КАС України норми про пріоритетність диспозицій ч.2 ст.99 слід застосувати ч.2 ст.267 Цивільного кодексу України за аналогією закону на підставі ч.7 ст.9 КАС України. Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України (Наслідки спливу позовної давності) заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Таким чином, термін "заява про захист … має бути прийнята до розгляду незалежно від спливу позовної давності" норми ч.2 ст.267 ЦК України є тією єдиною нормою, яка в порядку аналогії закону встановлює пріоритетність у застосуванні першої диспозиції ч.2 ст.99 КАС України по відношенню до другої диспозиції ч.2 ст.99 КАС України.

Оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав 07 липня 2016 року, то він не пропустив строк звернення до адміністративного суду. Відповідач протилежного не доводив, щодо строку звернення до суду взагалі не висловився у будь-який спосіб.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На основі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби «Кельменці» про адміністративне правопорушення №006938 від 25 січня 2013 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2016 року.

Суддя В.М. Мазурчак