Справа № 2-а-827/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа №2-а-827 2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2010 року Суддя Путивльського районного суду Гриценко П.ГІ. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі (далі - ПФУ) про зобовязання вчиниш дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що він є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" мас право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога у 2006-2009 р. р. йому не надавалася, а з січня 2008 р. виплачувалася лише в розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком незважаючи на те, що рішеннями Конституційного суду України № брп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007, визнано неконституційними положення и 12 ст. 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункт 3 положення статті 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік № 489 V від 19.12.2006 року.

Частково за рішенням Путивльського районного суду Сумської області було виплачено за 2007-2008 роки у розмірі 30%.

У звязку з цим просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2009-2010 рр. у сумі 1099 грн. 60 коп. відповідно наведеного у позові розрахунку та виплачувати в подальшому 30% відсотків від мінімальної пенсії за віком на період дії Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Позивач свої позовні вимоги підгримує, просить справу розглянути у його відсутність (а.с.9).

Відповідач надіслав суду свої письмові заперечення (а. с. 12), в яких просив розглянути справу у його відсутність і відмовиш в позові виходячи з наступного:

- згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошта якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення Про Пенсійний фонд України Управління діяло у відповідності до положень ст. ст. 77, 110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік ", ст. ст. 71, 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік ", а рішення Конституційного Суду' № 6-рп/2007 року від 09.07.2007 року зворотної дії у часі не має. У 2008 році позивачу виплачувалась надбавка до пенсії в розмірі, передбаченому п. 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України". Також має місце законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не може бути застосований в силу ч. З цієї статті. Наполягали на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, встановлених ч. 1 ст. 100 КАС України, які позивач пропустив без поважних причин.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідкуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - позивач у справі, відноситься до категорії діти війни і перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України у Путивльському районі (а.с. 6,8).

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст.46 Конституції України).

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року були внесені зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Як вбачається з довідки Управління (а. с. 8), позивач, як дитина війни, таке підвищення до пенсії отримав у 2010 році: в січні та лютому - по 49,80 грн., у 2009 році: в січні - квітні - по 149,40 грн., травні - грудні - по 49,80 грн. Надбавка дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30%, згідно рішення суду виплачена по 30.04.2009 року.

Відповідно до рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 серпня 2009 року , яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1, бездіяльність ПФУ в частині не проведення нарахування і виплата йому підвищення до пенсії з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнана протиправною і УПФ у Путивльському районі зобов'язано здійснити позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і провести відповідні виплата за період з 09 липня по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 року по ЗО квітня 2009 року' (а.с. 7).

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 41 розділу П Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи відповідача про те, що поняття «мінімальна пенсія за віком» про яке йдеться в статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосуються дітей війни відповідно до ст.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни», не є переконливим.

Положення статті 28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсію за віком, оскільки чиннім законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком, якій застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для Відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Не може були підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ законодавством.

За такі« обставин, немає жодних законодавчих обмежень щодо виплата такого підвищення у 2009-2010 роках і ПФУ з 01.05.2009 року повинно було виплачували позивачу підвищення до пенсії у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питати відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статут дитини війни є безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним Управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживати пенсіонерів.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо пропущеній строку звернення до суду з позовом, враховуючи положення ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що вимоги про встановлення обовязку Управління нарахувати і виплатити підвищення до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не в праві перебирати на себе функцію державного органу, якому такі повноваження надані законом.

Суд також зазначає, що вимоги позивача про зобовязання відповідача проводити такі виплати в розмірах. визначених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", і на далі в період дії цього закону, не підлягають задоволенню, поскількн її права після постановлення рішення суду ще не порушені, а у відповідності до вимог п. п. 1,2 ст. 2 КАС України, суд не має права зобовязати відповідача вчиняти якісь дії на майбутнє.

Однак, виходячи зі змісту позову, з метою повного захисту1 прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління в частині не виконання приписів ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що призвело до порушення прав позивачки на своєчасне отримання підвищення до пенсії і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу таке підвищення з 01.05.2009 року по 06.04.2010 року, тобто по день винесення рішення у справі, з урахуванням раніше отриманих сум.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 94 КАС України підлягають присудженню з державного бюджету України на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 75, 92, 152 Конституції України, ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". ст. ст. 3,6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. ст. 8-11,71,94, 122,160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області в частині не проведення нарахування і виплат ОСОБА_1 підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 01.05.2009 року.

Зобов'язали управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і провести відповідні виплати за період з 01 травня 2009 року по 06 квітня 2010 року.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду може були оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2