Справа № 2а-79/08/0514
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2011-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Канурна О.Д.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року справа №2а-79/08/0514

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сухарька М.Г.

суддів Білак С.В. , Гаврищук Т.Г.

при секретарі Чеплигіні П.І.,

сторони в судове засідання не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, ОСОБА_2 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-79/08/0514 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2008 рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2008 рік. Зазначив що він є інвалідом 3 групи 1 категорії.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-79/08/0514 позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2008 рік задоволений частково.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, та зазначив, що відповідно до ст.. 268 ч. 1 п. 3 ЦК України позовна давність на відповідний спір не поширюється. Зазначив, що про порушення його прав йому стало відомо з засобів масової інформації у вересні 2008 року.

Управління праці та соціального захисту не погодилось з рішенням суду і подало апеляційну скаргу в якій просило постанову суду скасувати, позивачу відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Зазначив, що в Закон України «Про державний бюджет 2008» не внесенні зміни щодо збільшення грошових коштів на виплату підвищеної щорічної разової допомоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Позивач є інвалідом 3 групи 1 категорії і має право на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни, що підтверджується відповідним посвідченням. Правовий статус інвалідів війни, визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551.

Позивачем заявлені позовні вимоги за період з 2000 року по 2008 рік.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2006 рік включно з підстав передбачених ст. 99 КАС України(діяла на момент прийняття спірного рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (діяла на момент прийняття спірного рішення) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягала одна із сторін.

Відповідно до матеріалів справи відповідач наполягав на застосування положень ст.. 99 КАС України, позивач не надав суду доказів про причини пропуску строку та не заявляв клопотання про поновлення строку.

Тому колегія суддів приходить до висновку, про правомірну відмову судом першої інстанції, в частині заявлених позовних вимог за період з 2000 року по 2006 рік включно, у зв*язку з пропуском строку звернення за захистом порушеного права.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення щорічної одноразової допомоги до 5 травня за 2007 рік та 2008 рік.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік» УПСЗН Добропільської міської ради фактично сплатило позивачу щорічну разову допомогу до 5 травня у квітні 2007 року-300 грн., у квітні 2008 року 350 грн., що не заперечується сторонами.

Розділом 3 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551 визначені пільги ветеранам війни та гарантії їх соціального захисту, стаття 13 якого передбачає пільги інвалідам війни. Приписами частини 8 статті 13 зазначеного закону встановлено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується щорічна допомога в розмірі 300 гривень за 2007 рік та 350 грн. за 2008 рік.

Фінансування витрат пов'язаних з введенням в дію цього Закону, відповідно до статті 17 здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, відповідно до статті 17-1 даного Закону здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині зобовязання нарахування і виплати допомоги за 2007, 2008 роки за правилами ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року у справі за № 6-рп/2007 положення ст. 29 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік, п. 20 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік визнані неконституційними, якими обмежено розмір щорічної допомоги інвалідам війни.

Проте з такими висновкам погодитись не можна, оскільки рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 прийняте 9 липня 2007 року, рішенням Конституційного Суду України прийняте 22 травня 2008 року у справі за № 10-рп/2008 і зворотної сили не мають.

Під час проведення позивачу виплат за 2007 рік стаття 29 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік неконституційною визнання не була.

Під час проведення виплат позивачу виплат за 2008 рік п. 20 розділу 2 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік неконституційним визнаний не був.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За таких обставин дії відповідача по сплаті позивачу щорічної допомоги до 5 травня як інваліду війни 3 групи за 2007, 2008 роки були правомірними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-79/08/0514 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2008 рік залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-79/08/0514 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2008 рік задовольнити.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2008 року по справі № 2а-79/08/0514 - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області про визнання відмови неправомірною та стягнення недоотриманої суми щорічної разової допомоги за період з 2000 року по 2008 рік - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 02 березня 2011 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий Сухарьок М.Г.

Судді Білак С.В.

ОСОБА_3