Справа № 810/1968/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року 810/1968/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до Державної податкової інспекції в місті Славутич Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства" з позовом до Державної податкової інспекції в місті Славутич Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення № від 17 листопада 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято неправомірно, оскільки останнім нараховано штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, проте, відповідно до приписів Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію", заборонено нараховування пені підприємствам, які реструктуризували свою заборгованість, що і зроблено позивачем.

Представник відповідача проти позову заперечував, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області 04.04.2001 (ідентифікаційний код 31476318), що підтверджується свідоцтвом серії А01 № 462355.

На підставі п. 41.1 ст. 41, п. 61.1 ст. 61, п.61.2 ст. 61 Податкового кодексу України відповідачем проведено камеральну перевірку, за результатами якої 17.11.2015 складено акт №354/1700/31476318. Даним актом встановлено несвоєчасність сплати єдиного внеску за період з 23.04.2014 по 12.11.2015, чим порушено п.2 ч.11, ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування".

На підставі висновків вказаного акту, відповідач виніс рішення від 17.11.2015 №, яким на позивача накладено штрафні санкції на загальну суму 2 842 789,22 грн., з них за період з 23.04.2014 до 26.02.2015 (10%) в розмірі 352 534,33 грн., за період з 01.01.2015 до 12.11.2015 (20%) в розмірі 1 704 009,62 грн. та нараховано пеню в сумі 786 245,27 грн.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Київській області, проте рішенням від 30.12.2015 №3431/10/10-36-10-01-04 дана скарга залишена без задоволення, а рішення від 17.11.2015 № без змін.

В подальшому позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на рішення Головного управління ДФС у Київській області, проте рішенням від 15.02.2016 №3095/6/99-99-10-01-07-25 ДФС України залишено без розгляду скаргу позивача.

Оскаржуючи податкове рішення від 17.11.2015 №, позивач посилається на положення ст.5 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію".

Так, дотримуючись положень вказаного вище закону, позивач уклав 1310 договорів щодо рестуктуризації заборгованості з населенням міста Славутич Київської області на загальну суму 3 278 273,14 грн. та вважає, що встановлені суми штрафу не підлягають сплаті, оскільки положеннями ст. 5 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" встановлено пряму заборону на нарахування сум штрафів щодо реструктуризованої заборгованості підприємств.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно ч.11 ст.9 вказаного закону, у разі несвоєчасності або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Частина 12 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачає, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Положення частини 3 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" вказують, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Положення частини 10 вказаної статті вказують, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію", на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість перед постачальниками енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

На суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам, енергогенеруючим компаніям та підприємствам Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на їх недоїмку з платежів до бюджетів усіх рівнів.

Вказану вище норму закону позивач зазначає як основний аргумент для скасування оспорюваного рішення відповідача.

Суд не погоджується з посиланням позивача на статтю 5 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" виходячи з наступного.

Несплата позивачем внесків із соціального страхування що призвело до нарахування йому штрафних санкцій та пені у період з 23.04.2014 по 12.11.2015, що підтверджується розрахунком штрафних санкцій, викладеному в акті перевірки від 17.11.2015, не може ототожнюватись із забороною нарахування пені згідно ст. 5 Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги спожиті газ та електроенергію", оскільки єдиний соціальний внесок це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється в обов'язковому порядку з метою забезпечення захисту прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (п. 2. ч.1 ст.1 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

Крім того, суд вказує, що предметом правового регулювання Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" є правовідносини з подолання заборгованості громадян з оплати житлово-комунальних послуг і законодавець визначив процедуру погашення такої заборгованості шляхом прийняття спеціального закону.

Суд також наголошує, що у КП "Управління житлово-комунального господарства" реструктуризованим є саме комунальний борг платників (громадян) комунальних послуг, а правовідносини щодо сплати єдиного соціального внеску не входять до категоріального апарату сплати комунальних послуг.

У зв'язку з вищевикладеним суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства України, не можуть бути підставами для скасування податкового рішення, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити Комунальному підприємству «Управління житлово-комунального господарства» у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.