Справа № 806/1139/16
Суддя: Сичова Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року Житомир справа № 806/1139/16

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сичової О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову і бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області стосовно не розгляду впродовж законодавчо встановленого строку заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населеного пункту на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області;

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населеного пункту на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області;

- зобов'язати Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населеного пункту на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність, оскільки вказана земельна ділянка розташована на схилах крутизною 5-10 градусів, а розорювання схилів понад 7 градусів може призвести до ерозії та зсувів. Позивач не погоджується з даною відмовою, оскільки при розгляді заяви було грубо порушено норми діючого законодавства України.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача на адресу суду надала заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження та письмові заперечення на адміністративний позов.

Враховуючи, що прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином, потреба заслуховувати свідків чи експертів відсутня, справа розглядається у відповідності до ч.6 ст.128 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га, яка розташована на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району. Заява, згідно поштового повідомлення про вручення, була отримана 16.12.2015 відповідачем (а.с. 15).

Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області листом № С-1327/0-320/6-16 від 28.01.2016 (а.с.11) на вказану заяву надало відповідь, якою фактично відмовило в наданні дозволу, посилаючись на те, що в листі № 99-621-99.4-98/2-16 від 18.01.2016 відділом Держгеокадастру у Ружинському районі Житомирської області зазначено, що вказана позивачем земельна ділянка розташована на схилах крутизною 5-10 градусів, з середньо та сильно змитими чорноземами і опідзоленими ґрунтами на лісових породах, крім того має місце сильний змив та утворення вимоїн. Відмову обгрунтовує тим, що ч. 3 ст. 47 Закону України "Про охорону земель" заборонено розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів), оскільки такі дії в подальшому можуть призвести до ерозії та зсувів, що унеможливлює використання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області не було зазначено жодної з підстав, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, для відмови в наданні позивачу за його заявою для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га.

В наданих до суду запереченнях на адміністративний позов, відповідач вказує, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, відповідно до п. 6.2 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 14 від 03.02.2015, має право одержувати від органів місцевого самоврядування інформацію і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань. Так, на запит відповідача було отримано лист Вільнопільської сільської ради Ружинського району № 22 від 27.01.2016 та копію Рішення Вільнопільської сільської ради ІV сесії VІІ скликання від 27.01.2016, яким надання земельної ділянки гр. ОСОБА_1, не погоджено.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством України не передбачено, що рішення органу місцевого самоврядування мають обов'язковий характер для Головного управління Держгеокадастру щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і не є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особисте селянське господарство", особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України "Про охорону земель" забороняється розорювання схилів крутизною понад 7 градусів (крім ділянок для залуження, залісення та здійснення ґрунтозахисних заходів). На схилах крутизною від 3 до 7 градусів обмежується розміщення просапних культур, чорного пару тощо.

Суд звертає увагу, що вказана норма встановлює певні обмеження в користуванні землею, а не свідчить про невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 111 Земельного кодексу України, відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Отже, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлена листом № С-1327/0-320/6-16 від 28.01.2016, в надані позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою є протиправною, а тому заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства належить розглянути повторно.

Крім того, у ході судового розгляду було беззаперечно встановлено, що відповідачем порушено місячний термін, встановлений ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, розгляду поданого позивачем клопотання (заяви), оскільки воно надійшло до відповідача 16.12.2015, а відповідь надано лише 28.01.2016.

Беручи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст.ст. 87, 94 КАС України, позивачу належить присудити понесені ним судові витрати у розмірі 1653,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області стосовно не розгляду впродовж законодавчо встановленого строку заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства у власність за межами населеного пункту на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області, викладеної у листі № С-1327/0-320/6-16 від 28.01.2016.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари на території Вільнопільської сільської ради Ружинського району Житомирської області.

Присудити ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 1653,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Сичова