Справа № 2-а-1923/11
Суддя: Тарнавський М. В.
Дата ухвалення: 2011-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 2-а-1923/11
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" червня 2011 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі:

головуючого Тарнавський М. В.

при секретарі Зоріній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України у Миколаївській області, третя особа на стороні відповідача без самостіних вимог інспектора ФПС Первомайської роти ДПС сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить винести рішення яким визнати незаконною та скасувати постанову серії ВЕ № 275218 від 23 травня 2011 року, винесену інспектором ФПС Первомайської роти ДПС сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КпАП України з накладенням штрафу в розмірі 255 гривень посилаючись на те, що 23 травня 2011р. він рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1, на 108 км а/д Р-06 Ульянівка-Миколаїв в м. Южноукраїнськ зі швидкістю 86 км/год. Біля 13.30 години його спинив інспектор ФПС Первомайської роти ДПС сержантом міліції ОСОБА_2В, показавши йому дані ручного приладу вимірювання швидкості, на якому було 86 км/год., та вказав, що він перевищив швидкість на 26 км/год. Швидкість вимірювалась приладом „Беркут", із серійним № 0506019. Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те що 23 травня 2011р. він дійсно рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1 по 108 км а/д Р-06 Ульянівка-Миколаїв в м. Южноукраїнськ, але рухався в щільному потоці разом із іншими автомобілями зі швидкістю біля 45 км/год. Однак, інспектор ДАІ зупинив його автомобіль та заявив, що позивач перевищив швидкість. Позивач не погодився та намагався пояснити інспектору, що не міг рухатися з такою швидкістю, оскільки рухався в щільному потоці автомобілів з такою ж швидкістю як вони. Фіксація швидкості руху автомобіля в населеному пункті здійснювалась без засобів фото фіксації, що унеможливлює ідентифікацію автомобіля позивача при русі в колоні транспортних засобів. Але інспектор ДАІ, незважаючи на пояснення та заперечення позивача, склав адміністративний протокол та постанову в справі про адміністративне правопорушення. Крім того, на прохання позивача пред'явити документи про своєчасне проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу "Беркут № 0506019, інспектор ДАІ відмовився, а також не був обізнаний із характеристиками можливих похибок у вимірах про , що позивач зазначив у поясненні до протоколу.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися двічі, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Згідно ч.2 ст. 128 КАС України, неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи, але надіслали свої заперечення на позов, вказуючи на те, що під час винесення постанови, працівник ДАІ здійснював оцінку доказів згідно ст. 251 КпАП Українизі змінами, де вказано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у вищезазначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши представлені суду докази вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі по наступних підставах.

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Показами позивача ОСОБА_1 доведено, що він 23 травня 2011р. рухався на своєму автомобілі НОМЕР_1, на 108 км а/д Р-06 Ульянівка-Миколаїв в м. Южноукраїнськ, але рухався в потоці транспорту разом з іншими автомобілями зі швидкістю біля 45 км/год. Однак, інспектор ДАІ зупинив його автомобіль та заявив, що позивач перевищив швидкість. Позивач не погодився та намагався пояснити інспектору, що не міг рухатися з такою швидкістю, оскільки рухався в щільному потоці автомобілів з такою ж швидкістю як вони. Фіксація швидкості руху автомобіля в населеному пункті здійснювалась без засобів фото фіксації, що унеможливлює ідентифікацію автомобіля позивача при русі в колоні транспортних засобів. Але інспектор ДАІ, незважаючи на пояснення та заперечення позивача, склав адміністративний протокол та постанову в справі про адміністративне правопорушення. Крім того, на прохання позивача пред'явити документи про своєчасне проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу "Беркут № 0506019, інспектор ДАІ відмовився, а також не був обізнаний із характеристиками можливих похибок у вимірах про що позивач зазначив у поясненні до протоколу, а також, не взято до уваги свідчення свідків, які могли б на той час підтвердити факт про адміністративне правопорушення, однак інспектор показав прилад «Беркут»з зафіксованою швидкістю руху «86 км/год»та почав складати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, не враховано ні похибку приладу Беркут, ні можливі неточності (похибки) показників спідометра автомобіля, згідно з яким водій контролює швидкість автомобіля. Згідно ч.1 ст.10 Закону україни "Про метрологію та метрологічну діяльність" результати вимірювань можуть бути використані за умови, якщо відомі відповідні характеристики похибок або невизначеності вимірювань. Даний факт нічим не спростований і вважається доведеним.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи. Однак працівник ДАІ не зясував обставини даної справи, чим грубо порушив вимоги вказаної статті.

Не підтверджено належними доказами, що зафіксована приладом «Беркут»№ 0506019 швидкість руху 86 км/год належить саме автомобілю позивача;

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Тобто, у ній необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник. Однак, ніяких доказів, щодо вчинення позивачем правопорушення, на яких міг би ґрунтуватись висновок про вчинення ним правопорушення, в постанові серії ВЕ № 275218 від 23 травня 2011 року не зазначено.

Таким чином, суд вважає, що зі сторони відповідача не надано достатніх доказів щодо доказування правомірності його рішення, що являється його процесуальним обовязком.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 71, 128, 137, 158-160, 163, 167 КАС України, 247 п. 1, 258, 287, 288 КУпАП ст. 55 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Постанову серії ВЕ № 275218 від 23 травня 2011 року, винесену інспектором ФПС Первомайської роти ДПС сержантом міліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КпАП України визнати незаконною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3