Справа № 0503/9190/2012
Суддя: Харченко О. П.
Дата ухвалення: 2012-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 0503/9190/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2012

16 листопада 2012 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Харченко О.П.,

при секретарі Бурикіній Я.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про стягнення невиплаченої допомоги та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

10.10.2012 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною адміністративною позовною заявою, в якій вказувала, що їй була призначена щомісячна грошова допомога по догляду за інвалідом 2 групи згідно Постанови КМУ від 25.01.2006 року за № 60 (60-2006-п). Ця допомога проводиться органами праці та соціального захисту населення, куди позивачка звернулася та подала всі необхідні документи 23.07.2012 року, які були прийняті відповідачем без зауважень. Однак, виплати за вказаною допомогою відповідач не проводить, у звязку з чим перед позивачкою виникла заборгованість за 4 місяці (липень 2012 року, серпень 2012 року, вересень 2012 року, жовтень 2012 року) у розмірі 4 424 грн. 45 коп. Просила стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Крім того, позивачка зазначила, що вказаною бездією відповідача їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у сумі 5 000 грн., і яка полягає у тому, що за час відсутності допомоги у неї не було можливості забезпечити повноцінне лікування, харчування та проживання хворого, у звязку з чим, їй необхідно було використовувати кредитну картку, з якої були зняті всі кошти для проживання, а обовязковий платіж довелося компенсувати грошима, взятими в борг у знайомих.

05.11.2012 року від позивачки надійшла уточнена позовна заява, в якій вона вказала, що невиплачене грошове забезпечення за 4 місяці складає: липень 2012 року 1102 грн., серпень 2012 року 1102 грн., вересень 2012 року 1118 грн., жовтень 2012 року 1118 грн., всього 4 424 грн. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь проїзні витрати на поїздку до м. Лисичанськ Луганської області, оскільки відомості про рух коштів на рахунку можна отримати лише за місцем відкриття платіжної картки у сумі 23 грн. 34 коп. + 22 грн. 25 коп. = 45 грн. 59 коп., а також просила стягнути з відповідача різницю між нарахованою сумою за липень, серпень, вересень 3306 грн. та перерахованої 3270 грн., яка складає 36 грн., а всього стягнути 81 грн. 59 коп.

05.11.2012 року позивачка надала ще одне уточнення до адміністративної позовної заяви, в якому зазначила, що відповідачем 29.10.2012 року частково сплачено допомога у розмірі 3270 грн. 45 коп. + 1118 грн. = 4388 грн. 45 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь 81 грн. 59 коп. та 5 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача УПСЗН Артемівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що позивачка ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в УПСЗН Артемівської міської ради та отримує допомогу по догляду за інвалідом 2 групи, яку було призначено з 02.07.2012 року. Дійсно деякий час були відсутні виплати по вказаній допомозі, однак ця затримка відбулася не з вини відповідача, а з причин ненадходження бюджетних коштів. На теперішній час з позивачкою проведений розрахунок у повному обсязі. Що стосується вимог позивачки по стягненню різниці між нарахованої сумою за липень, серпень та вересень 2012 року та перерахованою сумою на картковий рахунок у розмірі 36 грн., то представник відповідача зазначив наступне. Вказана різниця виникла внаслідок того, що допомога позивачці була призначена з 02 липня 2012 року, тобто було проведене нарахування допомоги не за повний місяць, а за період з 02.07.2012 року по 31.07.2007 року за мінусом одного дня із розрахунку: 1102 грн.: 31 день = 35 грн. 55 коп., внаслідок чого позивачці за липень місяць поточного року і було виплачено допомогу на 35 грн. 55 коп. менше, що повністю відповідає нормам діючого законодавства. Відносно позовних вимог по стягненню витрат на проїзд до м. Лисичанська Луганської області, то ці вимоги представник позивача не визнав також та вказав, що позивачка сама обрала місце відкриття карткового рахунку і тому не вбачає вини УПСЗН Артемівської міської ради у тому, що позивачка виїжджала до м. Лисичанська за відомостями про рух коштів на банківському рахунку. Вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди також не визнав, оскільки позивачка не надала доказів завдання їй такої шкоди і така шкода не передбачена діючим законодавством. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про призначення матеріальної допомоги ОСОБА_1, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням відповідача про призначення допомоги від 26.07.2012 року ОСОБА_1 було призначено допомогу по догляду за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом 2 групи. Вказана допомога була призначена на підставі ст. 5 Закону України Про психіатричну допомогу, яка передбачає, що держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів

України, особі, яка проживає разом з інвалідом I чи ІІ групи

внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії

медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на

догляд за ним. Розмір зазначеної допомоги розраховується як

різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім'ї

та середньомісячним сукупним доходом сім'ї за попередні шість

місяців, але не може бути більше, ніж мінімальна заробітна плата.

Така допомога була призначена позивачці з 02.07.2012 року у сумі 1102 грн. щомісячно за період з липня по вересень 2012 року включно, а з жовтня 2012 року у сумі 1118 грн.

Розглядаючи вимоги позивача щодо доплати різниці між нарахованою та отриманою сумою, суд приходить до наступного висновку. Беручи до уваги ту обставину, що вказана допомога по догляду була призначена саме з 02.07.2012 року, тобто не з початку місяця, то у наступному було проведено перерахунок суми у розмірі 1102 грн. за 1 день саме на суму 35 грн. 55 коп., у звязку з чим нарахування допомоги за липень 2012 року було правильним та розраховано відповідно до діючого законодавства у розмірі у розмірі 1066 грн. 45 коп., яка і була перерахована на картковий рахунок позивачки.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь суми витрат за проїзд до м. Лисичанська Луганської області у розмірі 45 грн. 59 коп., то суд не вбачає вини відповідача у наявності у ОСОБА_1 цих витрат, оскільки позивачка вибрала місце відкриття банківського рахунку не за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, а за своїм бажанням в м. Лисичанську Луганської області.

Відповідно до норм діючого законодавства, моральна шкода відшкодовується у випадках встановлених законом. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди (немайнової) має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Звертаючись до суду з вимогами про стягнення моральної шкоди, позивачка ОСОБА_1 вказала, що їй була завдана моральна шкода у сумі 5 000 грн., яка полягала у тому, що за час відсутності допомоги у неї не було можливості забезпечити повноцінне лікування, харчування та проживання хворого, у звязку з чим, їй необхідно було використовувати кредитну картку, з якої були зняті всі кошти для проживання, а обовязковий платіж довелося компенсувати грошима, взятими в борг у знайомих.

Перевіривши ці доводи позивача, судом встановлено, що позивачкою суду не надано будь-яких доказів щодо завдання їй моральної шкоди. Навпаки, в судовому засіданні, позивачка вважала, що такі докази суду не слід подавати.

Враховуючи таку позицію позивачки та думку представника відповідача, який заперечував проти задоволення позовних вимог з цього приводу, суд вважає, що вимоги по відшкодуванню моральної шкоди задоволенню не підлягають.

При цьому, суд також зазначає, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди№ 4 від 31.03.1995 року спори про відшкодування заподіяної

фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди

розглядаються, зокрема коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено

нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених ст. ст. 7, 440-1Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим

законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння

моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію" , ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що

регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної

(немайнової) шкоди.

Крім того, пунктом 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодинаголошено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються

законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду

необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин

сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються,

чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди

при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий

акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в

цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. До того ж, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не передбачені положеннями Закону України Про психіатричну допомогу, постановою КМУ № 1192 від 02.08.2000 року Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нимта Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а також нею не надано доказів, що підтверджують завдану моральну шкоду, та з якого розрахунку, вона її заявляє.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради невиплаченої допомоги та стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 17-20, 69-72, 86, 158-163, 167КАС України, ЗУ Про психіатричну допомогу, Постановою КМУ № 1192 від 02.08.2000 року Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про стягнення невиплаченої допомоги та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя О. П.Харченко