Справа № 760/9364/16-а
Суддя: Кицюк В. С.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
П о с т а н о в а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Солом`янський районний суд міста Києва

у складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Патрульного поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Конончука Ігоря Віталійовича, третя особа: Департамент патрульної служби, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову від 17.03.2016 року серія ПСЗ № 128011 про притягнення його до адміністративної відповідальності, винесену інспектором Патрульним поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Конончуком І.В.

Дана постанова, на думку позивача, не відповідає вимогам закону та зазначене в ній не відповідає дійсності.

Позивач вважає, що така постанова винесена з порушенням вимог ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП, оскільки насправді він не порушував Правила дорожнього руху України. Так, він 17.03.2016, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вулиці Шовковичній в м. Києві, і біля будинку № 23 зупинився, пропускаючи транспортний засіб, який виїздив з двору. Оскільки виїжджаючий автомобіль повільно рухався вперед, на момент під?їзду позивача до нього, іншого вибору, як зупинитись і надати йому можливість виїхати він не мав.

В цей же час до нього підійшли працівники патрульної поліції та склали адміністративний протокол, яким позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, як такого що здійснив стоянку в забороненому місці.

Всі пояснення надані позивачем на місці складання постанови, не були прийняті працівниками поліції до уваги, ніяким чином не відображені в постанові. Більше того, за умови заперечення своєї вини, відповідачем не було на місці складено протокол, також не було здійснено спроби щодо допиту будь-яких свідків.

Не погоджуючись з винесеною постановою позивач спочатку звернувся до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в місті Києві, однак його скарга була залишена без задоволення, а постанова без змін, тому він і звернувся до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених судом вище. В подальшому просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач категорично заперечував проти задоволення позову, зазначив, що вважає, що правильно вчинив, коли притягнув позивача до відповідальності, оскільки незважаючи на "правила поведніки на дорогах", в першу чергу слід керуватися Правилами дорожнього руху України, тоюто якщо стоянка та зупинка заборонені, то навіть та чи інша ситуація на дорозі не дає права водієві на місці визначати свою поведінку. Щодо доказів, на підставі яких він прийшов до висновку про винуватість позивача, то зауважив, "що ми тут всі робимо одну справу", тому зазначені питання суду є недоречними і слід залишити оскаржувану постанову в силі.

В подальшому в судове засіданні відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа свого представника в суд також не направила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено, що 17 березня 2016 року інспектором патрульної поліції УПП м. Київ лейтенантом поліції 6 роти 4 батальйону Конончуком Ігорем Віталійовичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПСЗ № 128011, в якій зазначено, що 17 березня 2016 року о 08 годині 25 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ««Mercedes G-Classe», д.н.з.НОМЕР_2, по вул. Шовковичній, 23 в м. Києві здійснив зупинку під знаком 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 10)

В свою чергу, відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Так, суд звертає увагу на те, що відповідно до Правил дорожнього руху України є визначення зупинки та стоянки транспортного засобу. Зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог Правил дорожнього руху (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Стоянка ж транспортного засобу - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог Правил дорожнього руху, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб'єкт правопорушення, суб'єктивну сторону правопорушення, об'єкт правопорушення та об'єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, об'єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністативного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України ним не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, суд критично відноситься до тверджень відповідача щодо необхідності продовження позивачем руху незважаючи на раптово з?явившуюся перешкоду, у вигляді транспортного засобу, який виїздив з двору, оскільки через його дії інші учасники дорожнього руху були вимушені порушувати правила дорожнього пересікаючи подвійну суцільну лінію.

Адже, п.п. д) п. 2.3 ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Незважаючи на заперечення позивачем своєї вини на місці події, відповідач, мав би перед прийняттям постанови, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення і довести їх правдивість під час розгляду справи в суді, зокрема надати оцінку вказаних позивачем причин зупинки із зазначенням підстав їх неприйняття.

Відповідачем не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини, викладені в постанові у справі про адміністративне правопорушення, а свідки про яких зазначав позивач відповідачем не допитувались, оцінка їх показам не надавалась і причини прийняття їх до уваги або не прийняття не зазначались.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку при вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненнюза порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову, скасування постанови серії ПСЗ № 128011 у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень та закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП, в зв'язку з відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 122 ч. 1, 251, 14-1, 283, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 11, 17, 104, ч.4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Патрульного поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Конончука І.В., третя особа: Департамент патрульної служби про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПСЗ № 128011 від 17.03.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1за ч.1 ст.122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: В.С. Кицюк