Справа № 805/1558/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року справа №805/1558/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

при секретареві судового засідання - Челаховій О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_4,

за участю представника відповідача - Сагайдак Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року в справі № 805/1558/16-а за позовом ОСОБА_4 до Краматорського міського відділу Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення солідарно з відповідачів одноразової грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив з урахуванням уточнень стягнути з Краматорського міського відділу Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області солідарно одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 12427,74 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Управління державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у розмірі 12427 (дванадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 74 копійки (з урахуванням податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, не погодившись з судовим рішенням, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

Також апелянт посилається на безпідставне поновлення позивачу строку на звернення з адміністративним позовом, адже перебуваючи в стані припинення Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області зобов'язане керуватися спеціальними нормами закону, що регулюють відносини боржника, який перебуває в стані припинення, та його кредиторів і позбавлене права на проведення розрахунків шляхом застосування будь-якого іншого механізму погашення заборгованості.

Представник Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, додатково надав платіжне доручення на підтвердження погашення боргу зі сплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 в розмірі 6582,78 грн.

Позивач у судовому засіданні просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 в період з 26.09.1995 по 11.09.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді молодшого інспектора групи охорони об'єктів Краматорського МВ УДСО при ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідно до наказу № 138 о/с від 11.09.2015 позивача звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п. 63 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

14 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Управління поліції охорони в м. Донецьку Національної поліції України зі скаргою на бездіяльність посадових осіб, яка відобразилась у нездійсненні з ним повного розрахунку при звільненні щодо виплати зокрема, одноразової грошової допомоги. У зазначеній скарзі позивач просив, зокрема, надати йому довідку про заборгованість та розмір середньомісячної заробітної плати.

29 квітня 2016 року Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області позивачу видано довідку № 21/1-76л/к, з якої вбачається, що при звільненні ОСОБА_4 було нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 14223,77 грн (до виплати 14010,41 грн.). Станом на 20 квітня 2016 року перераховано дану суму не було.

Довідкою № 108 п/к від 01 липня 2016 року Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області засвідчило, що при звільненні ОСОБА_4 йому було нараховано:

- грошова допомога при звільненні - 14223,77 грн;

- грошове забезпечення - 2645,39 грн.

Перерахування цих коштів на картковий рахунок позивача здійснювалося наступним чином:

- 28 жовтня 2015 року - 2510,48 грн (грошове забезпечення в повному обсязі);

- 27 травня 2016 року - 525,66 грн (грошова допомога);

- 10 червня 2016 року - 1057,01 грн (грошова допомога.)

Таким чином, станом на 01 липня 2016 року заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_4 становила 12427,74 грн, що не заперечується сторонами. Тобто фактично існує спір лише з приводу строків проведення остаточного розрахунку.

ОСОБА_4, не погодившись із порушенням його права на отримання одноразової грошової допомоги в день звільнення, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби в ОВС, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а також Кодексом законів про працю України.

Норми Кодексу законів про працю України регулюють трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Разом із цим частиною 1 ст. 19 Закону України «Про міліцію» передбачено, що форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», а також Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» та Інструкцією Про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ № 114.

Зазначені норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

Наведений висновок суду узгоджується із положеннями, що містяться у п. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства про працю» від 24 грудня 1999 року № 13, якими визначено, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ, тощо).

Але при цьому суд зазначає, що непоширення норм КЗпП України на рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі - Закон № 108/95-ВР), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу; при цьому основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках гарантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п. 3 Наказу МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, на підставі правильного застосування норм матеріального права суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку - які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

За правилами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

З приводу посилань апелянта, що в умовах припинення Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області виплата заборгованості ОСОБА_4 повинна здійснюватися за правилами, які закріплені Цивільним кодексом та регулюють правовідносини з припинення юридичної особи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Роз'яснень Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації» власник або уповноважений ним орган не звільняється від обов'язків, передбачених статтями 47 та 116 Кодексу законів про працю України у випадках, зокрема, ліквідації установи.

Суд апеляційної інстанції також спростовує доводи апелянта щодо невірної оцінки судом першої інстанції факту пропуску позивачем процесуальних строків з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу про наявність невиплачених належних йому сум при звільненні з органів внутрішніх справ та їх розмір стало відомо при отриманні ним 06 травня 2016 року довідки Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Донецькій області від 29 квітня 2016 року № 21/1-76л/к.

З адміністративним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду 02 червня 2016 року, про що свідчить відбиток поштового штемпелю на конверті, в якому здійснено поштове відправлення, тобто в межах місячного строку, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком, викладеним в оскаржуваній постанові, що нездійснення остаточного розрахунку з працівником при його звільненні є триваючим правопорушенням, адже особа, з якою не проведений такий розрахунок, може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням, що остаточний розрахунок при звільненні з ОСОБА_4 в день звільнення проведено не було, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року в справі № 805/1558/16-а за позовом ОСОБА_4 до Краматорського міського відділу Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення солідарно з відповідачів одноразової грошової допомоги - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2016 року в справі № 805/1558/16-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 серпня 2016 року. Повний текст ухвали складений 25 серпня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук