Справа № 804/3655/16
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2016 р. Справа № 804/3655/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі - Татаренко Ю.В. за участю: представника позивача - Яковлєв А.В. представника відповідача - Мельник С.О.
На думку позивача, факт неповернення заявленої суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 1953031 грн. свідчить про протиправну бездіяльність з боку Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекція головного управління ДФС у Кіровоградській області, яка виразилась у ненаданні у встановлений ПКУ строк до органу казначейської служби висновку про повернення відповідних сум.
Представник відповідача у судове засідання з'явився, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що в ході проведення камеральної перевірки податкової звітності з ПДВ ТОВ «Рітейл Ультра» за серпень 2015 року встановлено порушення в частині формуваннят залишку від'ємного значення попередніх звітніх періодів, а саме рядок 20.1 в розмірі 250766, 00 грн. який завищено на 189 263, 00 грн. Стосовно протиправної бездіяльності відповідача щодо неповернення заявленої суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 1953031 грн. відповідач зазначив, що відповідно наданих листів ТОВ «Рітейл Ультра» повідомлено, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість сформовано в результаті незакінченого будівельного об'єкту. На думку відповідача, враховуючи наявність рішення суб'єкта владних повноважень про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 953 031, 00 грн. внаслідок допущення платником податків порушення п.200.4 п200.5 ст. 200 ПКУ, а також беручи до уваги приписи ч.2 ст. 19 Конституції України у Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у кіровоградській області відсутні правові підстави для подання до казначейства висновку із погодженням суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1953031, 00 грн. Отже, в діях відповідача , на думку представника відповідача, відсутня протиправна бездіяльність, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначаються як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно з підпункту 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримавачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Згідно з пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Відповідно до пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
За змістом пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Головним державним ревізором - інспектором відділу відшкодування податку на додану вартість оподаткування юридичних осіб Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області Дмитренком Анатолієм Анатолійовичем було проведено камеральнику перевірку податкової звітності ТОВ «Рітейл Ультра» з ПДВ за серпень 2015 року.
За наслідками камеральної перевірки 23.10.2015 було складено акт №462/11-23-15-04/38264263 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ТОВ «Рітейл Ультра» за серпень 2015 року (далі - Акт). З висновків акту перевірки вбачається, що позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за серпень 2015 року у розмірі 1953031,00 грн. та занижено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду податкової декларації : ПДВ за серпень на суму 1763768,00 грн.
Проте суд зазначає, що факт відсутності підприємства з а місцезнаходженням може підтверджуватись лише записом в ЄДР, наразі на момент складення акту, в ЄДР такий запис був відсутній. Службові особи податкового органу не мають право встановлювати факти відсутності підприємства за місцезнаходженням, законодавець податковим органам надав право лише складати акт за формою 18 ОПП та направляти його реєстраційній службі, яка вносить відомості до ЄДП про відсутність за місцезнаходженням лише після дотримання визначеної чинним законодавством України процедури.
Таким чином, суд вважає, що оскільки до ЄДР відповідний запит не вносився, то відповідач помилково дійшов висновку про відсутність ТОВ «Рітейл Ультра» за місцезнаходженням.
Проте, як вбачається з Акту перевірки, право на відшкодування за ТОВ «Рітейл Ультра» не визнається. Відповідач в Акті перевірки вказує, що відсутній не лише факт введення основних засобів на баланс підприємства дебет рахунку 10 «Основні засоби», але й факт формування витрат на будівництво, що здійснюється по дебету 15 «Капітальні інвестиції».
Проте, суд зазначає, що визначення поняття «капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи» міститься в Положенні (стандартні) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року N 92 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 року, яким визначено, що це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.
Відповідно до Інструкції збільшення зазнаних витрат на придбання або створення матеріальних та нематеріальних необоротних активів відображається за дебетом рахунку 15 "Капітальні інвестиції", а за кредитом цього рахунку - їх зменшення (ведення із дію, прийняття в експлуатацію придбаних або створених нематеріальних активів тощо. Водночас рахунок 10 "Основні засоби" призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об'єктів і орендованих цілісних майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об'єктів інвестиційної нерухомості.
Аналіз вищенаведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що платники податку мають право на бюджетне відшкодування, якщо за даними бухгалтерського та податкового обліку податковий кредит нарахований внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи). Передбачене зазначеною нормою право на отримання бюджетного відшкодування не пов'язане з моментом надходження основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 «Основні засоби».
Так, суд зазначає, що ТОВ «Рітейл Ультра» заявило бюджетне відшкодування у зв'язку з наявністю в 2013- 2015 роках за даними бухгалтерського та податкового обліку обсягів оподатковуваних операцій, що сформували податковий кредит на суму 2503766,00 грн., який сформований внаслідок спорудження (будівництва) основних фондів (основних засобів) та створили завершені капітальні інвестиції у необоротні капітальні активи).
матеріальних необоротних активів, що були відображені на рахунку 15 "Капітальні інвестиції. Відображення капітальних витрат на будівництва на рахунку 15 "Капітальні інвестиції" підтверджується випискою з аналітичного відображення, що міститься в матеріалах справи.
Таким чином, з огляду на п.200,4 ст. 200 ПК України та на підставі п.200.7 ст.200 ПК України, позивач має право прийняти рішення про повернення суми бюджетного відшкодування і подати заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, що було відображено у податковій декларації за серпень 2015 року. До податкової декларації було надано розрахунок бюджетного відшкодування на суму 2503766,00 грн. Отже, суд вважає, що має значення не відображення (віднесення) в обліку витрат на капітальні інвестиції по дебету рахунку 10 «Основні засоби» і відображення витрат на будівництво по дебету рахунку 15 «Капітальні інвестиції», а мають значення докази реального понесення витрат на капітальні інвестиції.
Таким сином, оскільки зазначені позивачем витрати на будівництво мали місце, що підтверджується матеріалами справи, то відповідно позивач має право на отримання бюджетного відшкодування.
З огляду на викладене, суд вважає правомірним задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Кіровоградська ОДПІ у кіровоградській області у даній справі є суб'єктом владних повноважень, який повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Проте відповідач не здійснив дій, покладених на нього відповідно до Податкового кодексу України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 22 липня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 22.07.2016 р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді Н.В. Захарчук-Борисенко Н.В. Захарчук-Борисенко В.В.Кухар