Справа № 813/695/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 р. Справа № 876/3690/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергоспецмонтаж" до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Західенергоспецмонтаж" (далі - ТзОВ "Західенергоспецмонтаж") звернулось до суду із позовом до відповідача - Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "Р" № /1947 від 18.02.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" зазначає, що податковим органом проведено позапланову невиїзну перевірку позивача за результатами якої складено акт та прийнято податкове повідомлення - рішення № /1947 від 18.02.2016 року. З акту перевірки слідує, що податковий орган прийшов до висновків про безтоварність господарських операцій між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та ТзОВ "Ідеал Інвест". Позивач зазначає, що податковий орган безпідставно не взяв до уваги надані товариством документи первинного бухгалтерського обліку та не надав докази на підтвердження неможливості здійснення господарських операцій між ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" та його контрагентом ТзОВ "Ідеал Інвест". Позивач вважає, що факти зазначені в акті перевірки не могли слугувати підставою для складення відповідного податкового повідомлення-рішення. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № /1947 від 18.02.2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що доводи податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Суд встановив, що між позивачем та його контрагентом господарські операції були реально здійснені, дії останніх спрямовані на реальне настання правових наслідків. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Залізнична об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області стверджує, що в процесі проведення перевірки позивача встановлено факт безпідставного відображення ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" у податковому обліку господарських операцій з ТзОВ "Ідеал Інвест", оскільки такі фактично не відбулися. З матеріалів перевірки слідує, що у ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" відсутні документи, що підтверджують транспортування ТМЦ, сертифікати якості, паспорти і інструкції з експлуатації, сертифікати походження продукції, які б підтверджували якість, походження, а також їх відповідність технологічним нормам, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги апелянта слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Залізничною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області проведено позапланову невиїзну перевірку ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" (ЄДРПОУ - 36361425) з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТзОВ "Ідеал Інвест" () за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року та з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року, за результатами якої складено акт № 225/13-03-22-00/36361425 від 10.02.2016 року (а.с. 7-18, далі - Акт перевірки).

На підставі Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № /1947 від 18.02.2016 року, яким позивачу донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 404067,10 грн. та за штрафними санкціями 202033,55 грн. (а.с.19).

Як слідує із висновків акта перевірки, перевіркою встановлено порушення ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ, що призвело до завищення ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" (ЄДРПОУ -36361425) податкового кредиту з податку на додану вартість по безтоварних операціях проведених з ТзОВ "Ідеал Інвест" () за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року та з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року на загальну суму 404067,10 грн. в тому числі за травень 2015 року в сумі 70733,77 грн., за липень 2015 року в сумі 333333,33 грн. в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 404067,10 грн. в тому числі за травень 2015 року в сумі 70733,77 грн., за липень 2015 року в сумі 333333,33 грн.

Надаючи юридичну оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, колегія суддів виходить з такого.

Так, згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

В силу п.п. 134.1.1 п. 134.1. ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

В силу п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Так, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Із положень ч. 1, 2, 3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як наслідок, господарські операції повинні підтверджуватися належними первинними документами і лише ті документи, які відповідають зазначеним вище вимогам, можуть бути визнані допустимими засобами доказування відповідної господарської операції.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті вищевикладеного, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач мав фінансового-господарські відносини з контрагентом ТзОВ "Ідеал Інвест" за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року та з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року.

На підтвердження проведення господарських операцій з ТзОВ "Ідеал Інвест" позивачем надано на розгляд суду належним чином завірені копії первинних документів, зокрема: договір поставки продукції № 82-ПП від 21.05.2015 року (а.с.42-44), видаткова накладна № РН-185 від 29.05.2015 року (а.с.45), податкова накладна № 185 від 29.05.2015 року (а.с.46), подорожній лист від 28-29.05.2015 року (а.с.47), договір поставки продукції № 114-ПП від 01.07.2015 року (а.с.53-55), специфікація до договору поставки продукції № 114-ПП від 01.07.2015 року (а.с.56), додаток № 2 від 13.07.2015 року до договору поставки продукції № 114-ПП від 01.07.2015 року (а.с.57), видаткова накладна № РН-394 від 27.10.2015 року (а.с.58), податкова накладна № 394 від 20.07.2015 року (а.с.59), товарно-транспортна накладна № 23/10/2015-1 від 27.10.2015 року (а.с.60), товарно-транспортна накладна № 23/10/2015-2 від 27.10.2015 року (а.с.61), договір транспортного перевезення № 23/10-2 від 23.10.2015 року (а.с.64), договір транспортного перевезення № 23/10-1 від 23.10.2015 року (а.с.65); акти надання послуг №№ 216, 217 від 28 жовтня 2015 року (а.с.66-67), оборотно-сальдові відомості по рахунках (а.с.69-74), видаткова накладна № РН-0000247 від 24.11.2015 року відповідно до Договору № 38-К від 26.03.2015 року укладеного з ПАТ "Електро" наданої на підтвердження застосування в господарській діяльності (а.с.78), приймально-складський акт від 24.11.2015 року згідно Договору № 38-К від 26.03.2015 року (а.с.79), акт здачі приймання робіт № ОУ-0000194 до договору № 38-К від 26.03.2015 року (а.с.82), прибуткова накладна № ПН-0000561 від 29.05.2015 року (а.с.83), акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за жовтень 2015 року (а.с.85-92), акт списання № СпТ-029699 від 30.10.2015 року (а.с.93), прибуткова накладна № ПН-0000534 від 29.05.2015 року (а.с.94), акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за липень 2015 року (а.с.97-99), довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2015 року (а.с.96), тощо.

Також, на підтвердження реальності виконання правочинів з транспортних послуг та експедирування товарів, ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" надано договори, заявки, відповідні податкові та товарно-транспортні накладні та банківські виписки, які дають можливість встановити зміст і обсяг наданих послуг, характеристики кількісних показників та їх ціновий вираз.

Крім того, позивачем на підтвердження використання у своїй господарській діяльності придбаних матеріалів у ТзОВ "Ідеал Інвест" надано суду податкові накладні № 19 від 20.05.2015 року, № 16 від 27.07.2015 року, № 19 від 30.10.2015 року, № 9 від 27.03.2015 року, № 11 від 19.05.2015 року, № 20 від 20.05.2015 року, № 78 від 26.06.2015 року, № 36 від 27.05.2015 року, договір поставки № 78-ПП від 21.05.2015 року(а.с.113-115, 118-121, 124).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що посилання відповідача на відсутність реального характеру зазначених правочинів через неспроможність контрагента до їх виконання у зв'язку з відсутністю належних ресурсів, є лише припущенням. Контролюючим органом не доведено кількість працівників контрагента та конкретно визначених ресурсів, які повинні були бути у контрагента для виконання передбачених вказаними договорами операцій, а тому такі посилання є необґрунтованими.

Тому, беручи до уваги вищевикладені обставини справи, судом апеляційної інстанції було встановлено, що ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" на підтвердження взаємовідносин з контрагентом було долучено до матеріалів справи копії первинних документів, які були підставою для відображення таких господарських операцій у бухгалтерському та податковому обліках. Слід зазначити, що первинні документи, якими ТзОВ "Західенергоспецмонтаж" доводить реальність здійснення господарських операцій з контрагеном, оформлені належним чином, такі досліджувались під час перевірки, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Відтак, в даному випадку, встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області констатовані в Акті перевірки № 225/13-03-22-00/36361425 від 10.02.2016 року, а тому податкове повідомлення-рішення форми "Р" № /1947 від 18.02.2016 року підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 р. по справі № 813/695/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 23.08.2016 року.