Справа № 2-а-803/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-803/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року м.Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Гриценко П.П. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області, (далі - Управління) про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Управління на його користь суму недоплаченої щорічної разової допомоги, як інваліду війни 2 групи, за 2008-2009 р.р. в розмірі 7 370 грн. відповідно до ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» від 23 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII), посилаючись на те, що він є інвалідом війни 2 групи, тому у відповідності до зазначеної статті Закону №3551-XII, йому щорічно до 5 травня повинна виплачуватися одноразова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Однак всупереч вимогам Закону №3551-XII ці виплати здійснювалися відповідачем в розмірах, передбачених відповідними Законами України про Державний бюджет у нижчому розмірі, встановленому Законом №3551-XII.

По питанню виплати недоотриманої суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення він звертався до відповідача з письмовою заявою у січні 2010 року, на яку було отримано лист від відповідача, згідно якого йому було відмовлено в задоволенні його вимог, в зв'язку з чим він змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач свої позовні вимоги повністю підтримав та просив справу розглянути у його відсутність, про що надав письмову заяву ( а.с.11).

Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення (а. с. 12-13) в яких позов не визнав та зазначив, що дійсно ч.5 ст.13 Законом №3551- XII передбачено виплату щорічної разової допомоги інвалідам війни II групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком., але так як виплата разової грошової допомоги для ветеранів війни потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про державний бюджет», яким і визначався розмір разової допомоги у 2008-2009 роках.

Також вважали залучення Управління в якості відповідача безпідставним, так як воно не є головним розпорядником бюджетних коштів та не здійснює заходи, спрямовані на обмеження будь-яких пільг і гарантій, передбачених законодавством України.

Просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі ч. З ст.122 КАСУ розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач є інвалідом війни II групи і має право на щорічну грошову допомогу, передбаченої ч. 5 ст.13 Закону №3551-ХІІ (а.с. 4,5).

Довідкою Управління (а.с.8) підтверджено, що позивач отримував таку допомогу у розмірах, визначених Законами України про Державний бюджет (а.с.12-13), а саме : у 2008 р. - 400 грн., у 2009 р. - 430 грн.

11.01.2010 року позивач звертався до Управління із заявою про перерахунок щорічної разової грошової допомоги за 2008-2009 роки, в розмірі, передбаченому Законом №3551-XII, виходячі із мінімальної пенсії за віком на момент виплати, однак йому в цьому було відмовлено (а.с. 7).

В силу до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року з наступними доповненнями, передбачено щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків, (шляхом перерахування на особовий рахунок утримувача пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни II групи виплачується разова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом «б» пунктом 2 пункту7 20 Розділу II Закону У країни «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих України» від 28,12.2007 року №107-УІ, ч.5 ст.13 Закону №3551-XII викладено в наступній редакції - щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України, рішенням Конституцій»

Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно висновку Конституційного Суду України, наведеному в п.З мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року №4-зп - «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути врегульовано однопредмєтними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Таким чином, виплата щорічної разової грошової допомоги позивачу за 2008 рік здійснена на підставі Закону України про Державний бюджет на цей рік правомірно, тобто на підставі законодавства яке діяло на момент виплати (квітень 2008 року).

Що стосується виплати такої допомоги у 2009 році, то суд зазначає насту пне.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом №3551-ХІІ залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році інвалідам війни II групи щорічної разової грошової допомоги повинна здійснюватись відповідно до норм Закону №3551 -XI тобто у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Положення ч.З ст.28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсію за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншою крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком, який за виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання щорічне допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 13 Закону №3551-ХІ.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що позовні вимоги в частині стягнення з Управління грошових сум, визначених позивачем, не ґрунтуються на законі і, оскільки за приписами ч. 3 ст. 105 КАСУ, встановивши наявність протиправної поведінки субєкта владних повноважень, суд має зобовязати його до правової поведінки шляхом встановлення обов'язку по нарахуванню та виплаті недоплачених сум, і не може перебирати на себе функції державного органу, якому такі повноваження

надані законом.

Задовольняючи позов частково, суд виходить також з того, що вимоги про встановлення обов'язку Управління, нарахувати і виплатити допомогу щорічну разову у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не в праві перебирати на себе функцію державного органу, якому такі повноваження надані законом.

Однак, виходячи зі змісту позову, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління в частині відмови в проведені перерахунку щорічної разової допомоги, що призвело до порушення прав позивача на своєчасне її отримання і зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку допомогу у розмірі, встановленому ч.5 ст.13 Закону №355І-ХІ за 2009 рік з урахуванням раніше отриманих сум.

Відповідач не наполягав на відмові в задоволенні позову з підстав пропущення строку для звернення до адміністративного суду встановленою ст. 99 КАС, тому суд наслідки пропущення строків звернення до суду, встановлених ч. 1 ст. 100 КАС України не застосовує.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст.6, 9, 17, 18, 89, 99, 100, 122, 159 - 163, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.19, 113, 152 Конституції України, Рішеннями з Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від, 01.12.2004 року N 1-27/2004, від 22 травня 2008 року та № 6-рп/2007 від 09.07.07 р., Законами України про Державний бюджет на 2004-2009 рр.р.,., ч. 1 ег. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч.5 ст.13, ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціальною захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області ( , Сумська область, м. Путивль, вул. Кірова, 93 ) щодо відмови у перерахунку і виплаті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( інд. номер НОМЕР_1 ) щорічної разової грошової допомоги за 2009 р. виходячи з розміру, передбаченого ч. 5 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації Сумської області нарахувати ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу за 2009 р. у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", і провести відповідні виплати з урахуванням раніше отриманих сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Путивльський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня отримання копії постанови і поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений для її подачі, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2