Справа № 822/576/16
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/576/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівПольового О.Л. Божук Д.А. Касапа В.М.
при секретарі за участі:Бачок О.В. представника Державної судової адміністрації України
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної судової адміністрації України , Апеляційного суду Хмельницької області , третя особа на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності неправомірною та спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Хмельницької області, в якому просить суд:

- визнати дії апеляційного суду Хмельницької області щодо неправильного нарахування та неправильної виплати консультанту відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_5 в період із 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року включно та бездіяльність Державної судової адміністрації України по фінансовому та організаційному забезпеченню належного нарахування та виплати заробітної плати позивачу в цей же період неправомірними;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України вжити передбачених законом заходів щодо належного організаційного та фінансового забезпечення правильного нарахування та виплати позивачу заробітної плати, а апеляційний суд Хмельницької області зобов'язати здійснити перерахунок та виплату за період із 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно консультанту, а тепер провідному спеціалісту відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_5 посадовий оклад та всі інші нарахування і виплати, які нараховувались від посадового окладу, із застосуванням положень Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року, яким внесено зміни до абз.2, ч.1 ст.144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-УІ від 07 липня 2010 року.

А саме, із застосуванням встановленого посадового окладу державного службовця - працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців;

- зобов'язати Державну судову адміністрацію України вжити передбачених законом заходів щодо належного організаційного та фінансового забезпечення правильного нарахування та виплати позивачу заробітної плати, а апеляційний суд Хмельницької області зобов'язати здійснити перерахунок та виплату за період із 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно консультанту, а тепер провідному спеціалісту відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_5 посадовий оклад та всі інші нарахування і виплати, які нараховувались від посадового окладу, із застосуванням положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12 лютого 2015 року, яким затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-УІ від 07 липня 2010 року, абз.2, ч.1 ст.147, відповідно до якої розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюються в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду.

Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працює на посаді провідного спеціаліста відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Хмельницької області, а в період із 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року працювала на посаді консультанта цього ж відділу. Зазначені вище посади віднесені до посад державних службовців і тому проходження служби, нарахування та виплата заробітної плати тощо до 26 жовтня 2014 року регулювались ст.33 Закону України "Про державну службу", іншими законами та підзаконними нормативними актами, постановою КМ України № 268 від 09.03.2006 року у відповідній редакції.

Вказує, що 14 жовтня 2014 року прийнято Закон України "Про прокуратуру", згідно якого визначено розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Відповідач - апеляційний суд Хмельницької області, у вищевказаний період, нарахував позивачу оклад виходячи з мінімальної заробітної плати в Україні, а відповідач - Державна судова адміністрація України не вжила заходів щодо належного організаційного та фінансового забезпечення правильного нарахування та виплати позивачу заробітної плати.

Також стверджує, що при перерахунку її заробітної плати слід виходити з підвищеного розміру посадового окладу, а розмір інших доплат, надбавок і премій, які входять до структури заробітної плати, визначити в межах затвердженого фонду оплати праці.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони.

Представник відповідача - Державної судової адміністрації України проти позовних вимог заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача - апеляційного суду Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення в яких просив відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову у повному обсязі, справу розглядати за відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника Державної судової адміністрації України, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що позивач працює на посаді провідного спеціаліста відділу режимно-секретної роботи апеляційного суду Хмельницької області, а в період із 26 жовтня 2014 року по 08 вересня 2015 року працювала на посаді консультанта цього ж відділу. Зазначені вище посади віднесені до посад державних службовців і тому проходження служби, нарахування та виплата заробітної плати тощо до 26 жовтня 2014 року регулювались ст.33 Закону України "Про державну службу", іншими законами та підзаконними нормативними актами, постановою КМ України № 268 від 09.03.2006 року у відповідній редакції.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі ст.146 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Суд зазначає, що вимоги позивача щодо перерахунку та виплати заробітної плати, з урахуванням встановленого законом розміру посадового окладу працівника апарату суду є необґрунтованими, так як положеннями ч.2 ст.19 Конституції України вимагають від суб'єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України, відповідно до якого повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період.

Відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно ст.22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Частиною 2 ст.145 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Згідно з ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Відповідно до ст.119 Бюджетного кодексу України нецільове використання бюджетних коштів, тобто витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет, має наслідком, крім зменшення асигнувань на суму коштів, що витрачені не за цільовим призначенням, також і притягнення відповідних посадових осіб до дисциплінарної, адміністративної та кримінальної відповідальності у порядку, визначеному законами України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 27.11.2008 року № 26-рп/2008, Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами і територіальними громадами.

Зі змісту ч.2 ст.95 Конституції України, якою встановлюється, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, випливає, що вони не можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що в аспекті положення частини третьої статті 95 Конституції України держава прагне до збалансованості бюджету України у системному зв'язку з положеннями частини другої цієї статті, статті 46 Конституції України треба розуміти як намагання держави при визначенні законом про Державний бюджет України доходів і видатків та прийнятті законів, інших нормативно-правових актів, які можуть вплинути на доходну і видаткову частини бюджету, дотримуватися рівномірного співвідношення між ними та її обов'язок на засадах справедливого, неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами, територіальними громадами враховувати загальносуспільні потреби, необхідність забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення, зокрема, статті 95 Конституції України, в Рішенні від 25.01.2012 № З-рп/2012 зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про оплату праці" умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст.13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (в редакції від 22.10.2014) затверджено схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" було внесено зміни до частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що полягали в доповненні вищезгаданої норми абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

При цьому, пп.2 п.13 розділу XIII Перехідні положення Закону України "Про прокуратуру" Кабінету Міністрів України було доручено у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що не було виконано Кабінетом Міністрів України.

З 01.01.2015 року, відповідно до абз.3 п.9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", норми і положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Із прийняттям Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 28.03.2015 року, абзацом другим частини першої статті 147 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" повернуто передбачену визначеними змінами Закону України "Про прокуратуру" норму.

Водночас, пп.2 п.13 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", Кабінету Міністрів України встановлено тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом для приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із вказаним Законом України.

Суд зазначає, що Урядом України з метою приведення у відповідність до Закону України "Про прокуратуру" та Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" відповідні зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" у визначений законами строк внесено не було.

Кабінет Міністрів України постановою від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вніс зміни до додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 року № 268, виклав у новій редакції схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, з приміткою про те, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.

Водночас у Державному бюджеті України були відсутні кошти на фінансування посадових окладів у розмірах без 50-відсотковго зменшення; правові акти, видані на виконання Державного бюджету (кошториси, щомісячні розписи видатків тощо) не передбачали фінансового механізму реалізації згаданого права.

Таким чином, підставою для відмови у здійсненні нарахування та виплати заробітної плати у розмірі заявленого позивачем вимог є відсутність бюджетного фінансування та механізму при здійсненні нарахування та виплати заробітної плати позивачу.

Наведені положення дають підстави для висновку, що апеляційний суд Хмельницької області, Державна судова адміністрація України не наділені правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок посадового окладу позивачу та виплату заробітної плати у відповідному розмірі. З огляду на те, що у спірний період посадові оклади працівників апаратів місцевих судів Кабінетом Міністрів України були змінені та застосовувались з урахуванням 50-відсоткового зменшення, суд вважає, що відповідач не допустив бездіяльності, діяв на підставі та в межах, що передбачених Конституцією та Законами України.

Аналогічна думка висловлена в рішеннях Верховного Суду України від 12.07.2016 року по справі № 21-1726а16, від 13.07.2016 року у справах № 21-1488а16, № 21-1888а16.

Верховний Суд України встановив, що управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 не є обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2016 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/О.Л. Польовий Д.А. Божук В.М. Касап
"Згідно з оригіналом" Суддя О.Л. Польовий