Справа № 825/1461/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Чернігів Справа № 825/1461/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого- судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, справу за адміністративним позовом першого заступника прокурора Чернігівської області Балєва Юрія Олександровича до Чернігівської районної державної адміністрації, за участю третьої особи на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Чернігівської області Балєв Юрій Олександрович звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської районної державної адміністрації (далі - Чернігівська РДА), за участю третьої особи на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування розпорядження Чернігівської РДА від 30.03.2012 №193 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що розпорядженням Чернігівської РДА від 30.03.2012 №193 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною загальною площею 10 га ріллі вартістю 210 тис грн. для ведення фермерського господарства на території Краснянської сільської ради Чернігівського району.

Водночас, накази та розпорядження про передачу в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки до цього часу не приймались, відповідний договір оренди землі з ним не укладався, тому державний бюджет зазнає втрат, оскільки плата за землю не справляється відповідно до закону.

Земельні ділянки щодо яких оскаржуваним розпорядженням надано дозвіл на розробку проектів землеустрою, до цього часу фактично не використовуються, що призводить до погіршення їх якості та властивостей в цілому, ставить під загрозу їх подальше ефективне використання, забезпечення збереження та відтворення природної цінності.

Позивач вважає, що оскільки оскаржуване розпорядження не створило для сторін жодних прав та обов'язків щодо використання земельної ділянки, не забезпечило надходження коштів до бюджету за використання землі, а тому є недоцільним, неекономним, неефективним за очікуваними результатами та підлягає скасуванню.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, надали до суду клопотання в яких просили проводити розгляд справи без їх участі. Представник Чернігівської РДА в наданому до суду клопотанні при вирішенні справи поклався на розсуд суду. ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2012 році ОСОБА_1 звернувся до Чернігівської РДА з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на території Краснянської сільської ради Чернігівського району для ведення фермерського господарства.

За результатами розгляду вказаного клопотання розпорядженням Чернігівської РДА від 30.03.2012 № 193 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років орієнтовною площею 10 га ріллі, для ведення фермерського господарства на території Краснянської сільської ради Чернігівського району (а.с.12).

При цьому, за даними Чернігівської РДА земельні ділянки на території зазначеної сільської ради для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 в оренду не передавалися. Аналогічно Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області накази про передачу в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок на території Краснянської сільської ради Чернігівського району не приймалися, відповідні договори оренди землі з ним не укладалися.

Вважаючи оскаржуване розпорядження таким, що підлягає скасуванню, перший заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з позовом за захистом інтересів держави.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Так, у відповідності до статті 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Кодексу).

Частиною 2 ст. 4 Земельного кодексу України встановлено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно ст. 5 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на таких принципах, зокрема, забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Згідно ст. 3 Закону України «Про охорону земель» основними принципами державної політики у сфері охорони земель є: забезпечення охорони земель як основного національного багатства Українського народу, пріоритет вимог екологічної безпеки у використанні землі як просторового базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва. При цьому, ст. 17 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Відповідно ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлює, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Так, з метою визначення правових, економічних та соціальних засад створення та діяльності фермерських господарств як прогресивної форми підприємницької діяльності громадян у галузі сільського господарства України прийнято Закон України «Про фермерське господарство», завданням якого, серед іншого, є забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерських господарств, правового та соціального захисту фермерів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Як слідує з положень ст. 2 Закону України «Про фермерське господарство» відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Таким чином, з системного аналізу вищезазначених норм діючого законодавства вбачається, що питання надання земельних ділянок державної та комунальної власності для створення фермерських господарств безпосередньо регулюється не тільки Земельним кодексом України, але і Законом України «Про фермерське господарство».

Зокрема, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначаються бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Тобто, з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Імперативність зазначених норм полягає в тому, що така заява чи клопотання має містити обов'язкові реквізити, зокрема, додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Ведення фермерського господарства є прогресивною формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

У свою чергу, завданнями законодавства, яке регулює питання надання земельних ділянок для фермерського господарства, є раціональне використання земель.

Судом встановлено, що орендна плата за використання вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 до бюджету не сплачується, оскільки у нього відсутня орендована земельна ділянка, що свідчить про її нераціональне використання. Наявність не скасованого розпорядження Чернігівської РДА щодо земельної ділянки унеможливлює вирішення питання про надання її в користування іншим особам з метою ефективного та оплатного використання.

Отже, суд погоджується із обґрунтуваннями позивача про те, що порушення інтересів держави полягає у видачі відповідачем розпорядження, яке в силу ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», на сьогодні є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуванням чи фактичним результатом.

Оскільки матеріалами справи доведено, що спірне розпорядження, яке є чинним, не реалізувало основну мету - ефективне та раціональне використання землі, є неекономним, оскільки не забезпечило надходження коштів до бюджету, є недоцільним, оскільки договори оренди на спірні земельні ділянки не укладено до цього часу, суд дійшов висновку, що розпорядження Чернігівської РДА від 30.03.2012 №193 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства» підлягає скасуванню, а адміністративний позов першого заступника прокурора Чернігівської області задоволенню.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення, статті 19 Конституції України, частини 3 статті 2, частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов першого заступника прокурора Чернігівської області Балєва Юрія Олександровича задовольнити повністю.

Скасувати розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 30.03.2012 №193 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства».

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков