Справа № 813/4778/13-а
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Справа № 876/4359/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Яворського І.О., Носа С.П.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

прокурора: Шимін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокуратури Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду за позовом Заступника прокурора м. Львова до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" (третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оланта") про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2013 року Заступник прокурора м. Львова звернувся в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення реєстратора від 02.10.2009 про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Оланта" (далі - ТзОВ «Оланта») на нежитлові приміщення, загальною площею 1461,5 кв.м., які знаходяться у м. Львові по вул. Тернопільській, 42, на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.09.2009 та зобов'язати внести запис про скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Оланта» на вказані нежитлові приміщення.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 в задоволенні позову було відмовлено повністю, проте постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2015 позов задоволено частково, скасовано оскаржувані рішення та зобов'язано Реєстраційну службу Львівського міського управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності.

З такими висновками судів не погодився Вищий адміністративний суд України, який ухвалою від 10.03.2016 скасував постанову суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому суд касаційної інстанції вказав, що судами попередніх інстанцій не перевірено право прокурора на звернення з таким позовом та не надали оцінку позовним вимогам в аспекті пропуску строку звернення до суду та його причинам.

За результатами нового розгляду ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 позовну заяву залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, її оскаржила прокуратура Львівської області. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що прокурор у даній справі звернувся до суду самостійно, без уповноваженого органу, в якості позивача. Відповідно, перебіг позовної давності почався для прокурора (як позивача) від дня, коли він дізнався про порушення інтересів держави, а саме під час проведення перевірки у червні 2013 року. При цьому, прокурор, як позивач у справі, ніяк не міг дізнатися про порушення інтересів держави раніше, оскільки про підроблення рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.09.2009 у справі № 2-1900/2009 за позовом ТзОВ «Оланта» до ОСОБА_1 та прийняте на його підставі рішенні реєстратора, прокурору стало відомо лише у червні 2013 року. У зв'язку із цим просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Шимін Н.В., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що на підставі заяви керівника ТзОВ «Оланта» та рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.09.2009 у справі за № 2-1900/2009 ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» прийнято рішення від 02.10.2009 про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення, загальною площею 1461,5 кв.м., які знаходяться у м. Львові, по вул. Тернопільській, 42. Дані обставини також підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24025099 від 02.10.2009.

З даним позовом Заступник прокурора м. Львова звернувся до суду 19.06.2013 та зазначив, що тільки після надходження доручення від 29.05.2013 про вирішення питання щодо пред'явлення позову в інтересах держави про скасування державної реєстрації права власності за ТзОВ «Оланта» на нежитлові приміщення за адресою : м. Львів вул. Тернопільська, 42, прокуратура фактично дізналося про вище згадуване рішення.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що проведення прокурорської перевірки, за результатами якої стало відомо про наявність спірних правовідносин, не є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду. В той же час, на обґрунтування пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач не вказав жодних інших обставин та не надав суду належних обґрунтувань та доказів, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1 ст.55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч.1 ст.24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Так, ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції на час звернення з позовом, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. За наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями), вступати у справу, порушену за позовами (заявами, поданнями) інших осіб, на будь-якому етапі розгляду, ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи, брати участь у розгляді справ. Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту. З метою вирішення питання про наявність підстав для ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без участі прокурора, вступ у розгляд справи за позовом (заявою, поданням) іншої особи прокурор має право знайомитися з матеріалами справи в суді, робити виписки з неї, отримувати копії документів, що знаходяться у справі.

Згідно із ч.2 ст.60 КАС України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі як законні представники або вступити у справу за своєю ініціативою з метою виконання покладених на них повноважень.

Отже, підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. А однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їхні заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій, незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Отже, виходячи з аналізу положень Закону України «Про прокуратуру» (ст. 36-1), Кодексу адміністративного судочинства України (ст. 60), можна зробити висновок про наявність у прокурора права на звернення до адміністративного суду з позовом в інтересах держави за наявності підтверджених належними доказами підстав. При цьому інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором, тобто прокурор повинен вказати обставини, пов'язані з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів. А необхідною умовою за якою прокурор набуває статусу позивача, - відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду. Поняття "органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах" вказано у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.99 № 3-рп/99.

Крім того, частинами 1, 2 статті 99 КАС України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на обґрунтування пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач не вказав жодних інших обставин та не надав суду належних обґрунтувань та доказів, що перешкоджали йому скористатися правом на звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку стосовно пропущення прокурором встановленого КАС України строку звернення до адміністративного суду і доводами апеляційної скарги такі висновки суду першої інстанції не спростовуються.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що Заступником прокурора м. Львова не наведено достатніх обставин, які могли об'єктивно перешкодити йому звернутися до адміністративного суду з позовом в межах строку, передбаченого положеннями ст. 99 КАС України, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки судове рішення першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та зроблених судом висновків не спростовують.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі №813/4778/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Р.В.Кухтей

Судді : І.О. Яворський

С.П. Нос

Повний текст ухвали складено 23.08.2016.