Справа № 204/4902/16-а
Суддя: Черкез Д. Л.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/4902/16-а
Провадження № 2-а/204/138/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача Ральченко Ю.А.,

представника третьої особи Машталер А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську ГУ НП у Дніпропетровській області рядового поліції Ральченко Юлії Анатоліївни, третя особа - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську ГУ НП у Дніпропетровській області рядового поліції Ральченко Юлії Анатоліївни, третя особа - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те що, постановою інспектора патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП м. Дніпропетровська Ральченко Ю.А. від 22 липня 2016 року на нього - ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до вищезазначеної постанови, він начебто, 22 липня 2016 року о 09 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 з державним номерним знаком НОМЕР_1 був зупинений інспектором патрульної поліції за порушення Правил дорожнього руху та в нього не було поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.1. Правил дорожнього руху. Він вважає, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП з порушенням передбаченого законом порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, за відсутності належних доказів його вини у скоєному правопорушенні, а тому підлягає скасуванню. При цьому посилався на ст.251 КУпАП, зазначивши, що Інспектором патрульної поліції не було встановлено порушення ним п. 11.5 Правил дорожнього руху та не складено відповідний протокол, оскільки він взагалі нічого не порушував. Також, посилався на ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ (в редакції чинною на 21.02.2016 року). Зазначив, що у відповідності до п. 21.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІV, контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється у тому числі відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху. Таким чином, вважає, що оскільки відповідачем не було винесено протокол про порушення Правил дорожнього руху, а також в даному випадку не оформлялись матеріали дорожньо-транспортної пригоди, а тому вимога інспектора про пред'явлення полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є неправомірною, а сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною. На підставі вище викладеного позивач звертається до суду з вказаним позовом і просить суд визнати дії інспектора роти № 6 батальйону № 1 УПП у м. Дніпропетровську Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області рядового поліції Ральченко Ю.А. щодо винесення постанови серії ДР №106574 від 22.07.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - протиправними та скасувати постанову серії ДР №106574 від 22.07.2016 про накладення на нього - ОСОБА_1 - адміністративного стягнення за ч.І ст. 126 КУпАП.

Відповідач надав суду заперечення на позов, в яких посилався на те, що під час патрулювання 22 липня 2016 року відповідачем був помічений автомобіль марки ВАЗ 2103, номерний знак 852-01АВ, який порушив вимоги пункту 2.1 «г» ПДР, а саме: рухаючись в м. Дніпропетровську по вул. Робоча, керував транспортним засобом, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Керуючись ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі перелік документів, визначений ПДР, одним з яких є поліс обов'язкового страхування та дотримуватись усіх ПДР. Позивач, як водій, повинен був розуміти усю відповідальність, сідаючи за кермо, та зберігати безпечні обставини на дорозі, на вимогу посадової особи, показати усі документи, необхідні для перевірки особи і транспортного засобу. При цьому, посилалися на п.2.1 Правил дорожнього руху, на ст.53 ЗУ «про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «про національну поліцію», поліцейській має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. А, у відповідача були підстави вважати, що позивач вчинив правопорушення, тому що він порушив вимоги п.11.5 ПДР (на дорогах, які мають дві і більші смуги для руху в одному напрямку. Виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті). За кермом знаходився ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. На законну вимогу відповідача надати усі належні документи, позивач не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На відеозапису позивач говорить, що страховий поліс він залишив вдома (тобто факт відсутності полісу на момент його витребування відповідачем наявний). Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вчинюване позивачем, за яке передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425,00 гри., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 106574 від 22.07.2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Інспектором патрульної поліції Ральченко Ю.А. винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Ст. 33 КУпАП, встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та слід зазначити, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Весь час у інспектора патрульної поліції Ральченко Ю. А. працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення. Що стосується наголошення позивача на порушенні законодавства при притягненні його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП з боку інспектора патрульної поліції Ральченко Ю. А., то диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП містить не відсутність полісу, а керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Саме це порушення і було виявлено відповідачем в ході перевірки документів позивача. Перевірка страхового полісу через централізовану базу даних МТСБУ за маркою, серією та номером автомобіля позивача на момент складання постанови (22.07.16 p.), результатів не дала. За серією та номером страхового полісу, копію якого додав позивач до матеріалів справи, перевірка дала такий результат, як його недійсність - «Поліс був укладений, але не діє на 22.07.2016 р ». На день написання цього заперечення перевірка страхового полісу позивача за тими ж даними також не дала ніяких результатів та виявила відсутність полісу обов'язкового страхування у позивача взагалі. Маємо зауважити, що усе викладене підводить під великий сумнів існування полісу обов'язкового страхування на автомобіль марки ВАЗ 2103 номерний знак 85-201 АВ взагалі. Тобто позивач намагається ухилитися від відповідальності за свої дії. Копія полісу, яку додав позивач, можна вважати недійсною, тому що дані, що туди внесені, є недостовірними та підлягають серйозній перевірці, а тому його вимоги є безпідставними. Враховуючи викладене, вважають постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного просив суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. При цьому зазначив, що 22 липня 2016 року 09 годині 55 хвилин, він керуючи автомобілем ВАЗ 2103 н/з НОМЕР_1 на вул. Робоча в м. Дніпропетровську був зупинений інспектором патрульної поліції ПП Ральченко Ю.А. На її вимогу надати поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він відмовився його надати, оскільки вважав, що він був зупинений незаконно та безпідставно, а тому не зобов'язаний пред'являти поліс.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на письмові заперечення надані суду.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що постанова винесена на законних підставах.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 липня 2016 року інспектором патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську ГУ НП у Дніпропетровській області Ральченко Ю.А., була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №106574 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а. с. 3).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22 липня 2016 року о 09 годині 55 хвилин, на вул. Робоча керуючи автомобілем ВАЗ 2103 номерний знак НОМЕР_1 не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив вимоги п. 2.1 «г» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП зазанчено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, до органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведені приписи закону суд не приймає до уваги та критично ставиться до посилань позивача на той факт, що відповідач порушив процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності та виніс оскаржувану постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки складання протоколу у випадках вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП діючим законодавством не передбачено, а відповідач по справі діючи в межах наданих йому законом повноважень мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову серії ДР № 106574 2 від 22.07.2016 року.

Крім того, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він був зупинений не законно, а вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП з порушенням передбаченого законом порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, за відсутності належних доказів його вини у скоєному правопорушенні.

Відповідно до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п. 2.4 Правил Дорожнього руху України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, до яких, зокрема, відноситься і поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В статті 53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію України» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію України» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як зазначив відповідач в судовому засіданні, позивач був зупинений за його вимогою, оскільки у відповідача були підстави вважати, що позивач вчинив правопорушення, тому що він порушив вимоги п.11.5 ПДР (згідно якого на дорогах, які мають дві і більші смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті), рухаючись у крайній лівій смузі. На її вимогу надати усі належні документи, позивач не надав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки вважав, що його зупинили незаконно та безпідставно.

З аналізу наведених норм законодавства України слід дійти висновку, що працівники поліції мають право вимагати від водіїв пред'явлення необхідних документів, а водії, в свою чергу, на вимогу працівника національної поліції зобов'язані пред'являти поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому посилання позивача на те, що відповідач не мав права вимагати в нього пред'явлення полісу, суд до уваги не приймає та відхиляє як безпідставні та необгрунтовані.

Суд не бере до розгляду докази та посилання сторін щодо дійсності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ № 8240502 від 18.07.2016 року, оскільки правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП є закінченим з того моменту, коли водій не має при собі або не пред'явив для перевірки поліс, а отже обставини щодо дійсності полісу не стосуються предмета доказування. Крім того, в судовому засіданні позивач визнав, що він умисно відмовився надавати поліс відповідачу для перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд приходить до переконливого висновку про те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 106574 від 22 липня 2016 року винесена інспектором патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську ГУ НП у Дніпропетровській області рядового поліції Ральченко Юлією Анатоліївною на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі 23, 32, 35 Закону України «Про національну поліцію України», ст.ст. 126, 213, 222, 254, 258, 288 КУпАП, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 6 роти 1 батальйону УПП в м. Дніпропетровську ГУ НП у Дніпропетровській області рядового поліції Ральченко Юлії Анатоліївни, третя особа - управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Д.Л. Черкез