Справа № 489/3893/16-а
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/489/237/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2016 р. о 8 год. 15 хв. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва - Тихонова Н.С., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 26.05.2016 р. вона звернулась до відповідача із заявою та належним пакетом документів для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру». Проте згідно Рішення УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва № 38/7 від 01.06.2016 р. позивачці було відмовлено в призначенні вказаного виду пенсії. Свою відмову УПФУ мотивувало тим, що згідно положень нині діючого законодавства пенсії у відповідності до спеціальних законів (в т.ч. ЗУ «Про прокуратуру») не призначаються. Проте ОСОБА_1 з таким висновком УПФУ не погоджується, вважає, що він обмежує обсяг її конституційних прав, встановлених раніше - при прийнятті на роботу.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд: визнати протиправними та незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва при прийнятті рішення від 01.06.20146 р. № 38/7 про відмову у переведенні пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру»; зобов'язати УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва провести обчислення їй пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 26.05.2016 р., виходячи з розміру пенсії 90 % від суми щомісячного заробітку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до трудової книжки БТ-ІІ, заведеної 09.07.1998 р., з 01.09.1993 р. по 27.06.1998 р. ОСОБА_1 навчалась у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста.

З 06.07.1998 р. по теперішній час ОСОБА_1 працює в органах прокуратури Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що статтею 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. (в редакції від 16.11.1995 р.) передбачалось, що пенсії за вислугу років призначаються слідчим працівникам незалежно від віку з вислугою років не менше 20 років на посадах слідчого, начальника або заступника начальника слідчого підрозділу (відділу, частини), що безпосередньо займається провадженням попереднього слідства.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 розпочала свою професійну діяльність, розраховуючи на передбачено законом право на пільгову пенсію.

В подальшому (в редакції від 26.07.2001 р.) до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» було внесено зміни, якими передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 %, але не більше 90 % від суми місячного (чинного) заробітку.

На переконання позивачки до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в т.ч. у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах СБУ, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково - навчальницьких закладах ГПУ, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулись до прокуратури, строкова військова служба, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Посилаючись на вищевикладене позивачка ОСОБА_1 зазначає, що станом на 26.05.20169 р., тобто на день звернення до УПФУ в Центральному районі м. Миколаєва з відповідною заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», її стаж роботи, що дає їй право на призначення пенсії, складав 20 років 3 місяці 20 днів, а саме: половина строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі - 2 роки 05 місяців, робота в органах прокуратури - 17 років 10 місяців 20 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Згідно Рішення Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва № 38/7 від 01.06.20169 р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» з наступних підстав.

Відповідно до Прикінцевих положень ЗУ «Про внесенні змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 213 від 02.03.2015 р., який набрав чинності з 01.04.2015 р., у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на необхідність застосування при призначенні їй пенсії за вислугу років положень Закону України «Про прокуратуру», які діяли станом на 26.07.2001 р. Водночас законодавчі підстави для застосування в даному випадку саме цієї редакції Закону, який підлягав неодноразовому редагуванню протягом періоду своєї дії, - відсутні.

Оскільки ОСОБА_1 звернулась до УПФУ з заявою про призначення пенсії 26.05.2016 р., використанню підлягає законодавство, чинне станом на вказаний період.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7-12, 86, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: