Справа № 235/3363/14-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ К/800/5883/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області (далі - УПФУ) в якому просив: визнати неправомірним і скасувати рішення відповідача від 1 квітня 2014 року про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах (далі - спірне рішення) на підставі пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і частини 1 статті 14 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закони № 1058-IV і № 1788-ХІІ, в редакції періоду спірних правовідносин); зобов'язати УПФУ призначити йому спірну пенсію з 11 березня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спірне рішення відповідача не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2014 року позов задоволено, визнано неправомірним та скасовано спірне рішення відповідача, зобов'язано УПФУ призначити позивачу спірну пенсію з 1 березня 2014 року.

Оскаржуваною постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, а в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалене ним судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач відмовляючи позивачу в призначенні пенсії діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 1788-ХІІ працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

З метою реалізації положень зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1994 року № 202 затвердив Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років (далі - Список), у якому наведено перелік робіт і професій, що дають право на таку пільгову пенсію.

Абзацом 7 пункту ІІ Списку передбачено право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів на посаді гірника з ремонту гірничих виробок.

Водночас, абзацом 6 пункту IV Списку передбачено право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на відкритих гірничих роботах з видобування (розкривання) вугілля, руди та інших корисних копалин у розрізах і кар'єрах глибиною 150 м і більше, крім робіт на поверхні (включаючи відвали) на посадах гірничих робітників.

Апеляційним судом встановлено і не заперечується сторонами, що згідно записів у трудовій книжці позивач у періоди з 26 січня 1988 року по 12 березня 2006 року, з 21 березня по 7 листопада 2008 року та з 18 листопада 2008 року по 10 березня 2014 року працював повний робочий день на підземних роботах на посадах гірника з ремонту гірничих виробок і прохідника.

У березні 2014 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про призначення йому спірної пенсії, однак оскаржуваним рішенням відповідача у її задоволенні відмовлено, оскільки зарахований позивачу пільговий стаж роботи, який дає право на призначення такої пенсії склав 24 роки 3 місяці і 4 дні, що є меншим від необхідного 25-річного стажу роботи на відповідних посадах.

Зокрема, відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи позивача періоди його відрядження - 205 днів, відпустки без збереження заробітної плати - 17 днів, участі у страйках - 29 днів, а також роботи на поверхні - 213 днів.

Фактично, позивач не погодився з відмовою УПФУ зарахувати зазначені періоди до стажу роботи, який дає право на призначення спірної пенсії, що і є предметом спору у даному випадку.

Разом з тим, як правильно встановлено апеляційним судом на підставі досліджених ним матеріалів справи, позивач у наведені періоди не був безпосередньо зайнятий протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 статті 14 Закону № 1788-ХІІ.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку стосовно правомірності дій відповідача при вирішенні ним питання про призначення позивачу спірної пенсії.

З огляду на викладене, рішення суду апеляційної інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало