Справа № 816/1188/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Полтава Справа № 816/1188/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2016 року ОСОБА_1 (надалі по тексту також - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі по тексту також - ТУ ДСА України в Полтавській області, відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області (надалі по тексту також - ГУ ДКСУ в Полтавській області), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Полтавській області щодо нездійснення нарахування та нездійснення виплати судді Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв'язку з переїздом в іншу місцевість у розмірі 18125,00 грн;

- зобов'язати ТУ ДСА України в Полтавській області нарахувати та виплатити судді Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 одноразову допомогу у зв'язку з переїздом в іншу місцевість у розмірі 18 125,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що наказом голови Козельщинського районного суду Полтавської області № 06-ос.с. від 15 липня 2016 року, у зв'язку з його переведенням на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області з Лисичанського міського суду Луганської області, йому відповідно до статті 120 Кодексу законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 року №255 "Про гарантування та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість" призначено до відшкодування одноразову допомогу у зв'язку з переїздом в іншу місцевість, проте, станом на момент звернення до суду з позовом, відповідачем не відшкодовано позивачу заявлену ним в заяві від 17.06.2016 року суму в розмірі 18 125,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, у прохальній частині позову просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Правом подати суду заперечення проти позову та докази на підтвердження своїх доводів не скористався.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. У заяві від 08.08.2016 вих.№12-09/516/4741 зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.53).

Згідно з частиною першою статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки жодна з осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що Указом Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 позивача було призначено строком на п'ять років суддею Лисичанського міського суду Луганської області (а.с.9-12, 16-17).

Указом Президента України від 14 лютого 2015 року №81/2015 позивача було переведено в межах п'ятирічного строку на роботу на посаду судді Козельщинського районного суду Полтавської області (а.с.13-15).

Згідно довідки від 12 лютого 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.23).

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач виховує неповнолітню дочку ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), яка разом з ним переїхала на нове місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23).

17 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТУ ДСА України в Полтавській області про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі місячного посадового окладу за новим місцем роботи та 25 % одноразової допомоги на кожного члена родини (а.с.24).

Місячний посадовий оклад позивача на момент звернення до відповідача з вимогою про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі місячного посадового окладу становив 14 500,00 грн (10 мінімальних заробітних плат).

15 липня 2016 року головою Козельщинського районного суду Полтавської області видано наказ № 06-ос.с. "Про виплату компенсації ОСОБА_1 при переїзді", яким погоджено відшкодувати позивачу витрати та виплати передбачені статтею 120 Кодексу законів про працю України (а.с.25).

Станом на дату звернення із даним позовом до суду, будь-яких виплат згідно наказу голови Козельщинського районного суду Полтавської області від 15 липня 2016 року № 06-ос.с., на користь позивача не здійснено.

Таким чином, вважаючи порушеним своє право на отримання одноразової допомоги при переїзді в іншу місцевість та вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та не здійснення виплати, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Статтею 120 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з переведенням, прийняттям або направленням на роботу в іншу місцевість.

Працівникам при переведенні їх на іншу роботу, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість, виплачуються: вартість проїзду працівника і членів його сім'ї; витрати по перевезенню майна; добові за час перебування в дорозі; одноразова допомога на самого працівника і на кожного члена сім'ї, який переїжджає; заробітна плата за дні збору в дорогу і влаштування на новому місці проживання, але не більше шести днів, а також за час перебування в дорозі.

Працівникам, які переїжджають у зв'язку з прийомом їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються компенсації і надаються гарантії, зазначені в частині другій цієї статті, крім виплати одноразової допомоги, яка цим працівникам може бути виплачена за погодженням сторін.

Розміри компенсацій, порядок їх виплати та надання гарантії особам, зазначеним у частинах другій і третій цієї статті, а також гарантії і компенсації особам при переїзді їх в іншу місцевість у зв'язку з направленням на роботу в порядку розподілу після закінчення учбового закладу, аспірантури, клінічної ординатури або в порядку організованого набору, встановлюються законодавством.

Загальні положення щодо видів компенсацій та механізму їх виплати встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1998 року №255 "Про гарантії та компенсації при переїзді на роботу в іншу місцевість" (далі - Постанова №255).

Згідно із пунктом 1 Постанови №255 працівникам у зв'язку з переведенням їх на іншу роботу, якщо це пов'язано з переїздом в іншу місцевість (в інший населений пункт), зокрема, виплачуються одноразова допомога самому працівникові - в розмірі його місячного посадового окладу (тарифної ставки) за новим місцем роботи і кожному члену сім'ї, який переїжджає, - в розмірі 25 відсотків одноразової допомоги самого працівника.

До членів сім'ї працівника, на яких виплачується компенсація, належать чоловік, дружина, а також діти і батьки подружжя, які перебувають на їх утриманні і проживають разом з ними.

Працівникам, які переїжджають у зв'язку з прийняттям їх (за попередньою домовленістю) на роботу в іншу місцевість, виплачуються суми компенсації і надаються гарантії, передбачені підпунктами "а", "б", "в" і "д" цього пункту. Одноразова допомога цим працівникам може виплачуватися за погодженням сторін.

Отже, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та враховуючи, що позивач переведений на роботу на посаду судді відповідно до Указу Президента України "Про переведення суддів", суд дійшов висновку щодо наявності підстав для виплати позивачу одноразової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість в розмірі його місячного посадового окладу (14 500,00 грн) за новим місцем роботи.

Матеріалами справи підтверджується те, що позивач виховує неповнолітню дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому існують підстави для виплати одноразової допомоги за члена сім'ї позивача (доньки) в розмірі 25 відсотків одноразової допомоги (3625,00 грн).

Відповідно до пункту 4 Постанови №255 усі витрати на виплату сум компенсації несе те підприємство, установа або організація, до яких переводиться, направляється, або якими приймається працівник.

Частиною першою статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що Державна судова адміністрація України є органом у системі судової влади, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади у межах повноважень, установлених законом.

Згідно із частиною першою статті 151 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" територіальними органами Державної судової адміністрації України є територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Як вже встановлено судом, 17 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТУ ДСА України в Полтавській області про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі місячного посадового окладу за новим місцем роботи та 25 % одноразової допомоги на кожного члена родини (а.с.24), однак відповідачем не розглянуто вказану заяву.

Відтак, виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, а саме - визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Полтавській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги у зв'язку із переїздом в іншу місцевість у розмірі 18 125,00 грн.

Крім того, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне роз'яснити наступне.

Відповідно до преамбули Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Статтею 17 вищезгаданого Закону передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у справі "Кечко проти України" зазначено, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Отже, відсутність коштів не може бути підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при переїзді на роботу в іншу місцевість, а відтак суд наголошує про недопустимість відмови у здійснені нарахування і виплати допомоги у зв'язку із переїздом в іншу місцевість з підстави відсутності коштів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, у даному випадку суд зазначає, що докази, надані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в адміністративному позові та які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і у матеріалах справи, та не були спростовані під час судового розгляду.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне Управління Державної казначейської служби України в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.v

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо не здійснення нарахування та виплати одноразової допомоги у зв'язку з переїздом в іншу місцевість у розмірі 18125 грн судді Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити судді Козельщинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 одноразову допомогу у зв'язку з переїздом в іншу місцевість у розмірі 18125,00 (вісімнадцять тисяч сто двадцять п'ять гривень).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський