Справа № 806/995/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Житомир справа № 806/995/16

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Нагірняк М.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" до Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Інтертрансстрой" про визнання протиправною та скасування постанови про арешт і заборону відчуження від 06.01.2016 року,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" звернулося з позовом до Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області про визнання протиправною та скасування постанови від 06.01.2016року про арешт і заборону відчуження майна, яке належить ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой". Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, що при винесенні оскаржуваної постанови Відповідачем не було враховано, що вказане майно ще з 30.09.2013року перебуває в іпотеці для забезпечення зобов'язань вказаної юридичної особи перед ПАТ "Комерційний банк "Промекономбанк". В силу ряду договорів про відступлення прав права вимоги щодо вказаного майна перейшли до Позивача.

В судове засідання представник Позивача не прибув, направив суду клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи без його участі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, Відповідача по даній справі, в судові засідання на 22.06.2016року, на 05.07.2016року та на 14.07.2016року не прибув, направив суду письмові заперечення проти позову та чергове клопотання про відкладення розгляду справи. В підтвердження заявленого клопотання представником Відповідача не надано жодних доказів щодо поважності причин неявки в судові засідання.

В письмових запереченнях представник Відповідача зазначив, що винесення оскаржуваної постанови було зумовлено конкретним зведеним виконавчим провадженням і чинне законодавство передбачає можливість звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці.

Представник ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой", Третьої сторони по даній справі, направив суду письмові пояснення по справі, клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку представників сторін, їх клопотання, та відсутність потреби в допиті свідків чи експертів, суд розглянув справу в порядку письмового провадження. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що оскаржувана Позивачем постанова від 06.01.2016року про арешт майна ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" та заборону його відчуження мала місце в межах зведеного виконавчого провадження ВП № 44366968, відкритого на виконання:

- рішення Господарського суду Рівненської області від 23.07.2014року, яке набрало законної сили, про стягнення з ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" на користь Приватного підприємства-фірми "Торгбуд-сервіс" 244186,69грн.;

- виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 15.06.2015року про стягнення з ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" на користь Коростенької ОДПІ 39469,30грн.;

- вимоги від 03.06.2014року про стягнення з ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" на користь Коростенької ОДПІ 46449,70грн.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, арешт на майно ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" накладено в межах суми звернення за вказаним зведеним виконавчим провадженням в розмірі 330105,69грн.

Безспірно, за змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Особливості звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України "Про виконавче провадження" та із урахуванням положень Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою накладено арешт та заборонено відчуження всього майна ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой", але в межах суми звернення за вказаним зведеним виконавчим провадженням в розмірі 330105,69грн.

Як зазначено в іпотечному договорі від 30.09.2013року, ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ПАТ "Комерційний банк "Промекономбанк" передано в іпотеку нерухоме майно, загальною вартістю 11023122,00грн.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав підтверджено наявність у ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" речових права на нерухоме майно та наявність зареєстрованих обтяжень відносно такого майна, зумовлених вказаним іпотечним договором.

Судом встановлено, що укладання вказаного іпотечного договору, реєстрація обтяжень за ним, безспірно передує вимогам стягувачів, які зазначені в даному зведеному виконавчому провадженні і не є іпотекодержателями.

Як зазначено в досліджених судом договорах про передачу активів і зобов'язань неплатоспроможного банку ПАТ "Комерційний банк "Промекономбанк", договорах про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки цього банку, договорах про відступлення прав вимог (факторингу) з 16.06.2015року саме до Позивача по даній справі перейшло право вимоги до ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой", зумовленої договором іпотеки від 30.09.2013року.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржуваною постановою накладено арешт та заборонено відчуження майна, що є предметом іпотеки, за виконавчими документами для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями, що порушує пріоритет права Позивача як іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Разом з тим, суд погоджується із доводами представника Відповідача і зазначає, що чинне законодавство не містить категоричної заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Одночасно правовими нормами ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі зазначається, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Безспірно, згідно із ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями.

При цьому законодавець зазначає, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Ураховуючи наведене вище, а також виходячи із суті іпотеки, визначення якої міститься в Законі України "Про іпотеку", відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження".

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту частин 6 та 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" убачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

При цьому, як зазначено в Листі Верховного суду України "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" від 01.02.2015року, не має підстав відмовляти у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв'язку з відсутністю факту реального порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання боржником на момент пред'явлення відповідної вимоги. Факт порушення основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя й не пов'язується з його існуванням, а отже, і порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Таким чином, порушення майнових прав Позивача полягає в накладенні державним виконавцем арешту на майно, що є предметом іпотеки, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, що є перешкодою та позбавляє Позивача гарантувати забезпечення виконання власником такого майна зобов'язань перед Позивачем.

Крім того, державний виконавець не виконав вимоги ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", яка регулює особливість звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, щодо повідомлення заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги Позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вказане порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 06.01.2016року в частині накладання арешту та заборони відчуження майна, що є предметом іпотеки відповідно за договором від 30.09.2013року між ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" та ПАТ "Комерційний банк "Промекономбанк", загальною вартістю 11023122,00грн., а саме: об'єкт незавершеного будівництва, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою :Житомирська область, м.Коростень, вул.Маяковського, будинок 111-а, загальною площею 1009,2кв.м., та майно, яке стане власністю в майбутньому - квартири, загальною площею 3340,34 кв.м. в цьому ж об'єкті незавершеного будівництва.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" у вигляді судового збору в сумі 1378,00грн. підлягають відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

Керуючись вимогами ст.ст.2,86,94,159-163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити, скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 06.01.2016року в частині накладання арешту та заборони відчуження майна, що є предметом іпотеки відповідно за договором від 30.09.2013року між ТОВ "ВКП" "Інтертрансстрой" та ПАТ "Комерційний банк "Промекономбанк", загальною вартістю 11023122,00грн., а саме: об'єкт незавершеного будівництва, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою :Житомирська область, м.Коростень, вул.Маяковського, будинок 111-а, загальною площею 1009,2кв.м., та майно, яке стане власністю в майбутньому - квартири, загальною площею 3340,34 кв.м. в цьому ж об'єкті незавершеного будівництва.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.Ф. Нагірняк