Справа № 805/1680/16-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/1680/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 р. Справа №805/1680/16-а

час прийняття постанови: 10:40

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., при секретарі Зикун Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» про стягнення заборгованості у розмірі 120003,38 грн., мотивуючи вимоги тим, у відповідача існує заборгованість з орендної плати з юридичних осіб та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яка виникла внаслідок несплати узгодженого податкового зобов’язання з податку, зазначеного у податковій декларації у строк визначений Податковим кодексом України. На момент звернення до суду податкове зобов’язання відповідачем не сплачено, у зв’язку з чим просить стягнути вказану заборгованість з розрахункових рахунків відповідача.

Представник позивача до судового засідання не з’явився, через відділ діловодства надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду з’явився, через відділ діловодства надав клопотання про розгляд справи буз його участі.

З урахуванням ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за можливе розглянути справу без участі представників сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Водночас, земельні ділянки належать підприємству на праві користування згідно договорів оренди, що укладені з Урзуфською міською радою, місце знаходження земельних ділянок – с.Урзуф.

Згідно п.288.2 – 288.4 ст. 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об’єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Відповідно до пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як передбачено п. 287.3 ст. 287 цього Кодексу, податкове зобов’язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об’єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 266.3.1 п.266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об’єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно пп. 266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об’єкта/об’єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Податкове зобов’язання за звітний рік з податку сплачується юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації" (п.п.266.10.1 п.266.10. ст..266 Податкового кодексу України).

Однак, статтею 6 Закону України від 02.09.2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (у подальшому - Закон №1669) передбачено звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції.

Стаття 1 Закону № 1669 передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 “Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція” та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 “Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053”. Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено Урзуф Донецької області.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заявлених позивачем вимог щодо стягнення орендної плати з юридичних осіб за грудень 2015 року, січень 2016 року, лютий 2016 року.

Щодо стягнення пені суд зазначає наступне.

Згідно п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Водночас, згідно зі ст. 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Судом встановлено, що ТОВ «Рятувальник» 16 вересня 2015 року та 18 січня 2016 року зверталося до донецької ТПП із заявами №16/09-15/1 та №18/01-16 про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб’єктів господарювання/ фізичних осіб за податковими зобов’язаннями для продовження граничних строків для відстрочення грошових зобов’язань або податкового боргу (ст.100 Податкового кодексу України).

Донецькою торгово-промисловою палатою листами № 1327/12-12/03 від 22.09.2015 року та №47/12.1-21-03 від 18.01.2016 року відмовлено ТОВ «Рятувальнк» у задоволенні заяви про отримання відповідного сертифікату на підтвердження обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не оскаржував зазначені відмови у встановленому законом порядку. Отже, ТОВ «Рятувальник» не вжито усіх заходів для звільнення від виконання обов’язків платника єдиного внеску.

За таких обставин, відповідач, в силу приписві Закону №1669 не звільнений від від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України, у випадку, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання у встановлені строки, контролюючий орган направляє такому платнику податків податкові вимоги.

Позивачем, на адресу відповідача, направлена податкова вимога №136-25 від 17.03.2015 року, яка отримана відповідачем 17.03.2015 року.

Таким чином, заходи, прийняті контролюючим органом щодо стягнення податкового боргу (пені), не призвели до їх погашення, строки їх добровільної сплати вийшли.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Мангуської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рятувальник» про стягнення податкового боргу – задовольнити частково.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 22 серпня 2016 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови. Повний текст постанови складено 25 серпня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особами, які беруть участь у справі, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кошкош О.О.