Справа № 524/2611/16-а
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2611/16-а
Провадження № 2-а/524/193/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2016 рокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді - Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідатора з припинення діяльності районних у місті Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончака Степана Антоновича про стягнення компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду суд з позовом до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про стягнення компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

Ухвалою суду від 16 травня 2016 року замінено відповідача - виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука на належного - ліквідатора з припинення діяльності районних у місті Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончака Степана Антоновича.

В обґрунтування позову зазначає, що в період з 03.08.2009 року працювала у виконавчому комітеті Автозаводської районної ради м. Кременчука на посаді спеціаліста 1 категорії по роботі з населенням за місцем проживання організаційного відділу.

У подальшому, нею було встановлено, що відповідач розрахувався з нею по заробітній платі не в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2014 року зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити їй за 2009 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

ОСОБА_1 вважає, що вищезазначеним рішенням було підтверджено факт не виплати їй всіх сум заробітної плати, які належить виплатити позивачці в 2009 році.

Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за 2009 рік за період з січня 2010 року по січень 2016 року в сумі 1412 грн. 60 коп..

У судове засідання позивачка ОСОБА_1. не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач - ліквідатор з припинення діяльності районних у місті Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончак Степан Антонович в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією (254к/96-ВР) та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З системного аналізу положень ч.1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, та ст.8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, вбачається, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача на посаді спеціаліста 1 категорії по роботі з населенням за місцем проживання організаційного відділу з 03.08.2009 року по 09.04.2012 року.

ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач розрахувався з нею по заробітній платі не в повному обсязі.

24.12.2014 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 524/4212/14-а, зобов'язано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука нарахувати та виплатити їй за 2009 рік матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ ( далі по тексту - Закон №2050) передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вище зазначеного Закону №2050 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та яка включає в себе основну заробітну плату, додаткову заробітну плату а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).

Пунктом 7 Порядку №159 передбачено, що компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, в тому числі власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

З системного аналізу вищезазначених норм права, суд дійшов висновку, що компенсації підлягають нараховані грошові доходи, зазначені у п. 3 Порядку № 159, разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у разі затримки їх виплати на один і більше календарних місяців.

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми компенсації суд зазначає наступне.

Пунктами 4.5 Порядку №159 передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір» №3674-УІ від 08.07.2011 (в редакції, що дії з 01.09.2015, далі по тексту - Закон №3674).

Відповідно до ст. 1 Закону №3674 судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду (…).

Частиною 2 статті 9 Закону №3674 передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зважаючи на те, що позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону №3674 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а позовні вимоги підлягають задоволенню то судовий збір за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ліквідатора з припинення діяльності районних у місті Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончака Степана Антоновича на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати за 2009 рік за період з січня 2010 року по січень 2016 року в сумі 1412 грн. 60 коп.

Стягнути на користь держави з ліквідатора з припинення діяльності районних у місті Кременчуці рад та їх виконавчих комітетів Бончака Степана Антоновича судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення ухвали, а особами, які не приймали участь у розгляді справи в цей же термін з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ж.О. Кривич