Справа № 808/2228/16
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року о 12 год. 15 хв.Справа № 808/2228/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез»

до Запорізької митниці ДФС

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області

про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновку щодо повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів в розмірі 91877,90 грн.;

- зобов'язати відповідача підготувати та подати висновок про повернення на користь позивача надміру сплачених митних платежів в розмірі 91877,90 грн. при митному оформленні товару відповідно до рішення про визначення коду товару №КТ-126-2014 від 18.07.2014 до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, було скасовано рішення Запорізької митниці про визначення коду товару, у зв'язку із прийняттям якого позивачем сплачено митні платежі в розмірі більшому, ніж визначено декларантом, на суму 91877,90 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів, сплачених у зв'язку з прийняттям митним органом рішення про визначення коду товару, яке судовим рішенням скасовано, разом з тим, відповідачем, на думку позивача, протиправно відмовлено в наданні висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Відповідач проти позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що постановою суду, якою скасовано рішення Запорізької митниці про визначення коду товару, не приймалось рішення про зобов'язання відповідача повернути сплачені позивачем митні платежі. Також звертає увагу, при зверненні з заявою про повернення надмірно сплачених митних платежів позивачем було подано до митного органу не повний пакет документів, передбачених чинним законодавством, що зумовило відсутність підстав для повернення грошових коштів. Крім того, відповідач зазначив, що за позивачем рахується податкова заборгованість, що виключає можливість повернення коштів. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явися, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких зазначив, що від Запорізької митниці ДФС до ГУДКСУ у Запорізькій області не надходив висновок про повернення позивачу надміру сплачених при митному оформленні товару митних платежів в розмірі 91877,90 грн., а тому у казначейства на даний час відсутні підстави для перерахування коштів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12 грудня 2008 року між позивачем та компанією Jinhe Biotechnology Co. Ltd, Китай, укладено ексклюзивний контракт №08XY121201.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 контракту виробник - Jinhe Biotechnology Co. Ltd зобов'язувалось виготовити та поставити на адресу ПрАТ «Запоріжбіосинтез» товар - порошок 20% хлортетрациклин для прийому з кормом (20% Chlortetracycline feed grade (powder), який позивачем використовується у власній господарській діяльності для виготовлення ветеринарних препаратів Біовіт ЗП80 та Біовіт ЗП 160.

14 липня 2014 року позивачем з метою митного оформлення товару до Запорізької митниці подано митну декларацію, в якій відповідачем зазначено код УКТЗЕД імпортованого товару , ставка ввізного мита 0%.

18 липня 2014 року Запорізькою митницею прийнято рішення про визначення коду товару №КТ-126-2014, яким визначено код УКТЗЕД щодо імпортованого позивачем товару - , ставка ввізного мита 10%. Також, 22.07.2014 відповідачем прийнято картку відмови в митному оформленні товарів №112050000/2014/00474.

З метою випуску товару у вільний обіг позивачем оформлено нову митну декларацію №112050000/2014/016513 від 16.07.2014, якою задекларовано товар за кодом УКТЗЕД та сплачено мито 76564,92 грн., та податок на додану вартість 15312,98 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, що, не погодившись з вищевказаними рішення Запорізької митниці, позивач звернувся з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 14.07.2014 № КТ-112050000/2014/016306; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112050000/2014/00474 від 22.07.2014; визначити код, згідно з яким буде класифікуватись товар з 20 % вмістом хлортетрацикліну згідно УКТЗЕД за кодом ; зобов'язати відповідача задекларувати товар з 20% вмістом хлортетрацикліну виробника «Jinhe Biotechnology Co. Ltd.» за кодом , який постачається ПрАТ «Запоріжбіосинтез», згідно з зовнішньоекономічним контрактом №08XY121201 від 12 грудня 2008 року.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2014 по справі №808/4845/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016, позов ПрАТ «Запоріжбіосинтез» задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці від 18.07.2014 №КТ-3-0026-2014 про визначення коду товару та визнано протиправною та скасовано картку відмови Запорізької митниці від 22.07.2014 №КТ-112050000/2014/00474.

Відповідно до приписів статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 09.09.2014 по справі №808/4845/14 набрала законної сили 04.06.2015.

Листом №01-130 від 30.06.2016 позивач звернувся до Запорізької митниці з заявою про повернення надмірно сплачених до бюджету коштів з посиланням на вищезазначені судові рішення.

Листом Запорізької митниці від 12.07.2016 №1108/11/08-70-19-02 позивачу відмовлено у поверненні надмірно сплачених коштів. Відмовляючи у поверненні надмірно сплачених митних платежів митний орган зазначив, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів, оскільки вказаними рішеннями було виключно скасовано рішення Запорізької митниці, що було виконано митним органом в повному обсязі. Також у даному листі зазначено, що до заяви на повернення додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, яких на думку відповідача подано не було.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає, що згідно пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до ч.1 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Згідно ч.3 ст.301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що наказом Державної митної служби України №618 від 20.07.2007 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами (далі - Порядок №618), який визначає процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів:

а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку;

б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава;

в) для повернення фізичній особі в готівковій формі, якщо такі кошти вносилися готівкою;

г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

До заяви додаються, аркуші з позначенням "3/8" комплектів бланків митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і доповнення (у разі їх оформлення) або другий аркуш оформленої посадовою особою митного органу уніфікованої митної квитанції МД-1, за якою помилково та/або надмірно сплачено митні та інші платежі; документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяв про повернення надмірно сплачених митних та інших платежів, у випадках, передбачених в абзацах третьому - восьмому цього пункту.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

При розгляді справи встановлено, що сума надмірно сплачених позивачем платежів в розмірі 91877,90 грн. (в т.ч. мито 76564,92 грн. та ПДВ 15312,98 грн.) склалася з різниці між заявленою позивачем митною вартістю імпортованого товару та сумою митної вартості товару, визначеної митним органом в рішенні про визначення коду товару №КТ-126-2014.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано вищевказане рішення митного органу про визначення коду товару, яким позивачу збільшено суму митних платежів, то відповідно скасована і підстава для сплати позивачем грошових коштів, визначених митним органом, в розмірі 91877,90 грн. (в т.ч. мито 76564,92 грн. та ПДВ 15312,98 грн.).

Відтак, посилання митного органу на те, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду не є підставою для повернення надмірно сплачених митних платежів відповідно до Порядку №618, є помилковим.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.27 Митного кодексу України, якщо задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб пов'язане з виплатою грошових сум, їх виплата здійснюється за рахунок державного бюджету органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі рішення суду, органу чи посадової особи щодо задоволення скарги повністю або частково в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.301 Митного кодексу України, повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється в силу вимог Бюджетного та Податкового кодексів України.

Підпунктом 5 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що списання коштів з бюджету за рішенням суду щодо повернення платнику податків надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету провадиться у межах надмірно та/або помилково сплачених ним до бюджету коштів.

Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд зазначає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy, заява № 22774/93, п.63, абз.2 та 3) наголосив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов'язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

Отже, скасування рішення митного органу про визначення коду товару, без відшкодування декларанту матеріальної шкоди, завданої таким рішенням, не відновлює порушених прав позивача. Крім того, суд зазначає, що кошти, які позивач просить повернути, фактично є власністю позивача, а не коштами, які позивач повинен отримати від держави в якості дотації, допомоги чи іншої виплати. Розмір надмірно сплачених коштів, зазначений позивачем у позові, відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з огляду на встановлення необґрунтованості та протиправності рішення відповідача про визначення коду імпортованого товару, надміру сплачені декларантом при митному оформленні товару кошти підлягають поверненню, оскільки це є способом відновлення прав позивача у випадку скасування рішення митного органу про визначення митної вартості товару.

Щодо посилань представника відповідача на те, що позивачем до митного органу не надано повний перелік документів передбачений Порядком №618 на підставі яких митним органом могло б бути прийнято рішення про повернення надмірно сплачених коштів, суд зазначає наступне.

Митний орган в листі від 12.07.2016 №1108/11/08-70-19-02 щодо розгляду звернення листа позивача жодним чином не вказує на те, що позивачем не подано необхідних документів, а лише констатує факт щодо неможливості повернення надмірно сплачених коштів та посилається на пункт 1 розділу ІІІ Порядку №618, відповідно до якого до заяви на повернення додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних платежів та інших платежів, проте, з вказаної відповіді не можливо встановити, яких саме документів не вистачає для повернення коштів.

При цьому суд зауважує, що митний орган, як орган державної влади, зобов'язаний всіляко сприяти громадянам та юридичним особам в реалізації їх прав, гарантованих Конституцією України та законами України, зокрема, надавати консультації щодо неточностей в діях особи, яка звернулась до митного органу з певним листом/запитом, а відповіді мають містити не лише посилання на норми чинного законодавства, але і практичну інформацію щодо того, яким чином особі усунути недоліки, виявлені під час первісного звернення.

Також, судом не приймаються посилання представника відповідача на наявність у позивача податкового боргу з земельного податку з юридичних осіб в розмірі 8460,48 грн., як на підставу відмови в поверненні коштів, оскільки при наданні відповіді про відмову в поверненні надмірно сплачених платежів в листі від 12.07.2016 №1108/11/08-70-19-02 митним органом жодним чином не було вказано на таку обставину, як на підставу для відмови.

Отже, відповідачем не було вказано позивачу на недоліки у формуванні ним заяви про повернення надмірно сплачених коштів щодо неповно поданого пакету документів та наявності у позивача податкового боргу, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що зазначені обставини не мали впливу на рішення митного органу про відмову позивачу в поверненні надмірно сплачених коштів.

Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України №1146 від 15.12.2015 затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок №1146), який регламентує взаємовідносини територiальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статтi 45 та частини другої статтi 78 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пунктів 8 та 11 Порядку №1146 за платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними державному бюджету, для виконання вiдповiдному органу Казначейства. На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Згідно з п.15 Порядку №1146 у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез».

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької митниці ДФС щодо ненадання до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновку щодо повернення Приватному акціонерному товариству «Запоріжбіосинтез» надмірно сплачених митних платежів в розмірі 91877,90 грн.

Зобов'язати Запорізьку митницю ДФС підготувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» надміру сплачених митних платежів в розмірі 91877,90 грн. при митному оформленні товару відповідно до рішення про визначення коду товару №КТ-126-2014 від 18.07.2014.

Судові витрати зі сплати судового збору, в розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 00 коп.), присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Запоріжбіосинтез» за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко