Справа № 822/798/13-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Київ К/800/27722/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , представника позивача Войтюка Руслана Михайловича, на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року,

встановив:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, у якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10 серпня 2012 року № 248/3/6/1571 про відмову ОСОБА_1 у виплаті компенсаційних сум миротворцю ООН; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 як миротворцю ООН компенсацію у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН у розмірі, встановленому Положенням про порядок виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 травня 1994 року № 290 (далі Положення).
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Представник Міністерства оборони України подав письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення.
Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суди попередніх інстанцій встановили, що в період з 17 липня 2001 року по 10 липня 2002 року ОСОБА_1 знаходився у відрядженні та проходив службу в складі військової частини НОМЕР_1 (окремого інженерного батальйону), яка ввійшла до складу багатонаціональних Сил ООН по підтримці миру у Південному Лівані (м. Ель-Іззіє), що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10 липня 2002 року № 152.
Внаслідок виконання обов`язків військової служби у складі багатонаціональних Сил ООН по підтримці миру у Південному Лівані

10 квітня 2002 року на позиції 4.8. під час бойового чергування внаслідок вибуху позивач отримав поранення голови та ніг.
З 3 червня 2010 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності, причина інвалідності: поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в складі українського миротворчого контингенту, ступінь втрати професійної працездатності 30 відсотків, про що свідчать відповідні документи.
У відповідь на адвокатський запит до Президента України від 15 вересня 2011 року за вихідним № 61 ОСОБА_2 повідомлено про те, що порядок виплати компенсаційних сум миротворцям ООН, які отримали інвалідність під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 5 травня 1994 року № 290, якою затверджено вищезазначене Положення.
У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату належної йому суми по втраті працездатності згідно наказу Міністра оборони України від 19 серпня 2008 року № 407, Керівних принципів оцінки стійких порушень Американської медичної асоціації, як миротворцю, який в період з 17 липня 2001 року по 10 липня 2002 року знаходився у відрядженні та проходив службу у складі військової частини НОМЕР_1 (окремого інженерного батальйону), яка ввійшла до складу багатонаціональних Сил ООН по підтримці миру у Південному Лівані (м. Ель-Іззіє).
Рішенням Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10 серпня 2012 року № 248/3/6/1571 позивачеві роз`яснено, що відповідно до Положення компенсаційні суми виплачуються в разі встановлення інвалідності в межах одного року з дня поранення, травми, одержаних під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, а оскільки ступінь втрати працездатності та інвалідність ОСОБА_1 були встановлені через вісім років з дня травми, що перевищує строк, встановлений Положенням, то законних підстав для виплати йому компенсаційної суми немає.
Відмовляючи в задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що в позивача відсутнє право на отримання компенсаційної виплати, оскільки інвалідність ІІІ групи йому була встановлена через вісім років з дня травми, що перевищує строк, встановлений Положенням, а тому підстави для скасування оспорюваного рішення відповідача відсутні.
Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кабінет Міністрів України постановою від 5 травня 1994 року № 290 затвердив Положення, в абзаці першому пункту 1 якого (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення щодо відмови позивачеві у виплаті компенсаційної суми) закріплено, що це Положення визначає порядок виплати в Україні компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН.
Згідно пункту 2 Положення (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення щодо відмови позивачеві у виплаті компенсаційної суми) виплата компенсаційних сум провадиться Пенсійним фондом за рахунок коштів державного бюджету, що перераховується в кожному конкретному випадку Пенсійному фонду Міністерством фінансів.
Пунктом 5 Положення (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного рішення щодо відмови позивачеві у виплаті компенсаційної суми) визначено вичерпний перелік випадків, коли особам виплачуються компенсаційні суми.
Так, компенсаційні суми виплачуються в разі:
встановлення інвалідності в межах одного року з дня поранення, контузії, травми або каліцтва, одержаних під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН;
загибелі військовослужбовця в період виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН або його смерті протягом одного року внаслідок одержаних в період цієї служби поранення, контузії, травми або каліцтва.
Оскільки, як встановлено судами, інвалідність ІІІ групи позивачеві встановлена через вісім років з дня травми, що перевищує строк, встановлений Положенням, то суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що за таких обставин у ОСОБА_1 відсутнє право на отримання компенсаційної виплати, а відтак немає підстав для скасування оспорюваного рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 10 серпня 2012 року № 248/3/6/1571 про відмову позивачеві у виплаті компенсаційної суми та для задоволення цього позову.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.
Відповідно до частини 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , представника позивача Войтюка Руслана Михайловича, залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 5 березня 2013 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.