Справа № 808/2791/15
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року о/об 12 год. 21 хв.Справа № 808/2791/15 Провадження № СН/808/52/16
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Татаринова Д.В., суддів Дуляницької С.М., Нечипуренка О.М., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Запорізькій області про поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, - за участі:

позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серії НОМЕР_1)

представника позивача - ОСОБА_3

(діє на підставі доручення від 04.12.2015 року № 83)

представника відповідача 1 - Рєзнікова І.В.

(діє на підставі довіреності № 99-99-10-17/08/15 від 30.09.2015)

представника відповідача 2 - Рєзнікова І.В.

(діє на підставі довіреності № 240/08-01-10-06 від 03.11.2015 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) до Державної фіскальної служби України (надалі - Відповідач-1, ДФС України), Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - Відповідач-2, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- поновити ОСОБА_1 на роботі у підрозділі внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на посаді начальника відділу оперативних розробок;

- стягнути з Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з липня 1999 року ОСОБА_1 проходив службу в підрозділах податковій міліції на посадах оперуповноважений - начальник відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Запорізькій області. 18 березня 2015 року на підставі наказу № 210-к Міністерства доходів і зборів, його звільнили з роботи у зв'язку із скороченням штату працівників, пункт 64 підпункту «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Також факт звільнення підтверджується наказом № 9-0 від 18 березня 2015 року ГУ Міндоходів у Запорізькій області по особовому складу. Зазначає, що звільнення працівників за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України допускається виключно за умови дійсного скорочення чисельності, штату установ (абзац 4 статті 36, пунк 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, пункт 19 ППВСУ «Про практику розгляду судами України трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9), конкретна форма змін в організації виробництва і праці реорганізація підприємства не є підставами для розірвання трудового договору, якщо не скорочується штат або чисельність працівників. Однак, дійсне скорочення штату відділу управління, у якому проходив службу Позивач при реорганізації ГУ Міндоходів у Запорізькій області у ГУ ДФС У Запорізькій області не проводилося. Вказує, що в порушення вимог статті 43 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про професійні спілки, права та гарантії їх діяльності», в наказі про звільнення від 18 березня 2015 року вказано, як підставу звільнення лише попередження про наступне вивільнення з посиланням на підставі пункту 64 підпункт «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС, затвердженого Постановою КМ УРСР №114 від 29 липня 1991 року - жодного посилання щодо погодження звільнення з профспілковим органом. Позивач у період роботи на посаді начальника відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Запорізькій області перебував членом первинної профспілкової організації з щомісячною сплатою профспілкових внесків до 18 березня 2015 року, також із грошового забезпечення ОСОБА_1 за період його членства у профспілці контролюючого органу утримувалися і перераховувались членські внески.

В судовому засідання, позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідачів проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях від 04 серпня 2016 року вх.№23257, в яких зазначає, що в межах підстав, що слугували для направлення справи на новий розгляд (ухвала ВАСУ від 12 квітня 2016 року), особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються спеціальні звання, передбачені пунктом 353.4 статті 353 ПКУ. Враховуючи статтю 353 ПКУ, згідно пункту 2 Розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року № 114, особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ присвоюються спеціальні звання. Згідно матеріалів адміністративної справи, а саме наказу про звільнення від 18 березня 2015 року № 210-о, послужного списку позивача, подання на звільнення та інших документів, ОСОБА_1, на день звільнення, мав спеціальне звання - підполковника податкової міліції, а тому згода профспілки, в силу статті 43-1 КЗпП, не потрібна. Таким чином, розгляд питання відносно правомірності надання згоди/незгоди профспілки, є взагалі недоцільним, оскільки посада, на якій перебував позивач, є посадою органів доходів і зборів, відносно якої розірвання трудового договору можливе без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 04 серпня 2016 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

17 вересня 2014 Головним управлінням Міндоходів у Запорізькій області видано наказ № 1кр «Про реорганізацію Головного управління Міндоходів у Запорізькій області», яким розпочато процес реорганізації Головного управління Міндоходів у Запорізькій області на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №160 «Про утворення Державної фіскальної служби» та від 06 серпня 2014 року №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України».

17 вересня 2014 року на виконання, зокрема, наказу Державної фіскальної служби України від 12 вересня 2014 року №128 «Про затвердження чисельності працівників територіальних органів ДФС» Головним управлінням Міндоходів у Запорізькій області видано наказ № 2кр «Про попередження працівників Головного управління Міндоходів у Запорізькій області», яким передбачене попередження про наступні зміни в організації правці, скорочення штату працівників та можливе звільнення.

24 вересня 2014 року Головним управлінням Міндоходів у Запорізькій області начальника відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Запорізькій області ОСОБА_1 попереджено під особистий підпис, про наступне звільнення з податкової міліції 26 листопада 2014 року згідно з підпунктом «г» пункту 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Погодившись із запропонованою посадою старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативного відділу управління власної безпеки Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, ОСОБА_1, склав відповідний рапорт на ім'я Голови Державної фіскальної служби України.

Головне управління Міндоходів у Запорізькій області звернулося до Державної фіскальної служби України, з поданням про призначення на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативного відділу управління власної безпеки Головного управління ДФС у Запорізькій області позивача.

27 листопада 2014 року Головне управління Міндоходів у Запорізькій області попередило позивача під особистий підпис про наступне звільнення з податкової міліції 28 січня 2015 року.

У грудні 2014 року, через управління власної безпеки Головного управління ДФС у Запорізькій області, документи щодо призначення на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативного відділу управління власної безпеки Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області відносно ОСОБА_1 повернуті без розгляду до Головного управління ДФС.

29 січня 2015 року адміністрацією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області попереджено Позивача під особистий підпис, про продовження терміну попередження про наступне звільнення з податкової міліції 01 березня 2015 року.

27 лютого 2015 року та 04 березня 2015 року ОСОБА_1 відмовився від двох пропозицій призначення в порядку переведення на посади за межами міста Запоріжжя та за межами Запорізької області. Усі посади були нижчими за ту, яку на той час обіймав позивач.

02 березня 2015 року адміністрацією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області попереджено ОСОБА_1 під особистий підпис, про продовження терміну попередження про наступне звільнення з податкової міліції 16 березня 2015 року.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 18 березня 2015 року №210-о «Про звільнення ОСОБА_1», на виконання якого Головним управлінням Міндоходів у Запорізькій області видано наказ від 18 березня 2015 року №9-о «По особовому складу», підполковника податкової міліції ОСОБА_1 з 18 березня 2015 року звільнено з посади начальника відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Запорізькій області та податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_1 звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Судом досліджено Подання до звільнення з податкової міліції начальника відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Запорізькій області ОСОБА_1 (НОМЕР_2) поданого Головою комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Запорізькій області ОСОБА_5 до Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_6 (погоджене з заступником начальника управління - начальником зонально-лінійного відділу управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Запорізькій області ОСОБА_7), в якому, зокрема, зазначено: «… У зв'язку з реорганізацією Головного управління Міндоходів у Запорізькій області листом від 13 листопада 2014 року 4997/8/08-01-08-03-08 до ДФС України направлено матеріали щодо призначення ОСОБА_1 згідно поданого рапорту на посаду старшого оперуповноваженого з ОВС оперативного відділу управління власної безпеки ГУ ДФС у Запорізькій області. Листом Головного управління власної безпеки ДФС України від 05 грудня 2014 року №13725/7/99-99-08-06-17 матеріали щодо його призначення повернуто до ГУ ДФС у Запорізькій області не погоджені, без роз'яснення подальших заходів щодо його працевлаштування. 27 листопада 2014 року, 29 січня 2015 року та 02 березня 2015 року ГУ Міндоходів у Запорізькій області ОСОБА_1 попереджено про наступне звільнення з податкової міліції за пунктом 64 підпункту «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Від наданих пропозицій 28 січня 2015 року та 27 лютого 2015 року щодо подальшого працевлаштування в ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 відмовився. 05 березня 2015 року згідно листа Державної фіскальної служби України від 04 березня 2015 року №7340/7/99-99-08-07-17 ОСОБА_1 надано пропозиції щодо подальшого працевлаштування в підрозділах власної безпеки. Від запропонованих посад останній відмовився. Підполковник податкової міліції ОСОБА_1 подається до звільнення з податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпункту «г» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» …».

У Наказі Міністерства доходів і зборів України від 18 березня 2015 року №210-о «Про звільнення ОСОБА_1», який надійшов до ГУ Міндоходів у Запорізькій області, зазначено: «… 1.Звільнити з посади та податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів) підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) начальника відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Запорізькій області. 2.Головному управлінню ДФС (Міндоходів) у Запорізькій області здійснити розрахунок вислуги років та виплати передбачені чинним законодавством. Підстава: попередження про наступне вивільнення від 27 листопада 2014 року, 29 січня 2015 року та від 02 березня 2015 року, лист Голови Комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Запорізькій області від 06 березня 2015 року №15/8/08-01-04-02-04 …».

На виконання наказу Міністерства доходів і зборів України від 18 березня 2015 року №210-о, у свою чергу, ГУ Міндоходів у Запорізькій області 18 березня 2015 року видано наказ №9-о «По особовому складу» в якому вказано: «… Вважати звільненим від виконання обов'язків за посадою 18 березня 2015 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_3), начальника відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки Головного управління Міндоходів у Запорізькій області звільненого наказом Міністерства доходів і зборів України від 18 березня 2015 року №210-о з податкової міліції у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпункту «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». Вислуга років на день звільнення складає: календарна - 18 років 10 місяці 23 дні; у пільговому обчисленні - не має. Згідно пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний з 18 (вісімнадцяти) повних календарних років служби. …».

Вимагаючи свого поновлення на роботі ОСОБА_1, разом з цим, не оскаржує правомірність винесення наказу Міністерства доходів і зборів України від 18 березня 2015 року №210-о «Про звільнення ОСОБА_1». Отже, вказаний наказ повинен бути виконаний Головним управлінням ДФС у Запорізькій області та про що винесено наказ від 18 березня 2015 року №9-о «По особовому складу».

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представників сторін всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, а також дослідивши підстави які слугували для направлення справи на новий розгляд Вищим адміністративним судом України, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Особи, прийняті на службу до податкової міліції, у тому числі слухачі та курсанти навчальних закладів за спеціальностями з підготовки кадрів податкової міліції, які перебувають на військовому обліку військовозобов'язаних, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах податкової міліції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 353.2 статі 353 ПК України).

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачу неодноразово надавались пропозиції щодо подальшого працевлаштування у зв'язку із реорганізацією ГУ Міндоходів у Запорізькій області.

Разом з тим, Штатним розписом на 2014 рік ГУ Міндоходів у Запорізькій області, затвердженому 15 січня 2014 року (станом на 01 січня 2014 року), і у Штатним розписом на 2014 рік Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, затвердженому 29 вересня 2014 року, зазначена конкретна чисельність осіб кожного з підрозділів та розмір витрат на їх утримання.

Судом з'ясовано, що Відповідачі-1,2 при вирішенні питання щодо можливості подальшого використання на службі позивача виходили саме із штатної кількості осіб, визначеної у Штатному розписі, з урахуванням вимог економії бюджетних коштів і процесів реорганізації ГУ Міндоходів у Запорізькій області, особистих, професійних та ділових якостей позивача, його внеску у роботу, органів доходів і зборів.

У підпункті 353.4.2 пункту 353.4 ПК України зазначено, що особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються такі спеціальні звання: старший начальницький склад: полковник податкової міліції; підполковник податкової міліції.

Позивачу присвоєно спеціальне звання підполковник податкової міліції, він відноситься до осіб начальницького складу податкової міліції.

Як зазначено у пункті 1.4 «Інструкції про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції ДФС України, які відносяться до номенклатури посад підрозділів податкової міліції ДФС України», затвердженої 03 листопада 2014 року наказом ДФС України №240, при внесенні пропозиції (подання) на ім'я Голови про призначення на посади основної номенклатури ДФС обов'язково надаються такі документи: 1) Подання першого заступника Голови ДФС, начальника ГУ ДФС в областях та місті Києві, Міжрегіонального ГУ ДФС; 2) довідка про здачу заліків із бойової та спеціальної підготовки; рапорт кандидата на ім'я Голови ДФС про надання згоди на призначення на запропоновану посаду; 4) довідка за встановленою формою Ф-1 на папері та електронному вигляді із зазначенням діючих дисциплінарних стягнень.

Наведена норма «Інструкції про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції ДФС України, які відносяться до номенклатури посад підрозділів податкової міліції ДФС України» кореспондується з підпункту 1.2 пункту 1 «Номенклатури посад підрозділів податкової міліції ДФС України», затвердженою наказом ДФС України від 03 листопада 2014 року №240, яким передбачено, що Головою Державної фіскальної служби України призначаються (основна номенклатура ДФС): особи начальницького складу підрозділів власної безпеки територіальних органів ДФС.

Позивачем при звернені до суду не оскаржено бездіяльність першого заступника Голови ДФС, Департаменту персоналу ДФС щодо невнесення пропозиції/подання (непогодження) про призначення позивача на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативного відділу управління власної безпеки Головного управління ДФС у Запорізькій області (про що ОСОБА_1 подавав власний рапорт).

Пропозиції щодо подальшого працевлаштування у зв'язку із реорганізацією ГУ Міндоходів у Запорізькій області шляхом приєднання, зміною істотних умов праці та скороченням штатної чисельності ОСОБА_1 надавались як у Запорізькій області, так і в інших областях держави.

Судом досліджені пропозиції щодо подальшого працевлаштування у зв'язку із реорганізацією ГУ Міндоходів у Запорізькій області, зміною істотних умов праці та скороченням штатної чисельності, згідно яких начальнику відділу оперативних розробок управління внутрішньої безпеки ГУ Міндоходів у Запорізькій області ОСОБА_1 пропонувались наступні посади: Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Вінницькій області; Старшого оперуповноваженого з ОВС оперативного відділу УВБ ГУ ДФС у Волинській області; Начальника відділу зонального контролю, старшого оперуповноваженого з ОВС відділу зонального контролю УВБ ГУ ДФС у Дніпропетровській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС відділу зонального контролю, старшого оперуповноваженого з ОВС оперативного відділу УВБ ГУ ДФС у Донецькій області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Житомирській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Кіровоградській області; Начальника відділу зонального контролю, старшого оперуповноваженого з ОВС відділу зонального контролю, заступника начальника оперативного відділу, старшого оперуповноваженого з ОВС оперативного відділу УВБ ГУ ДФС у Львівській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Миколаївській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС відділу зонального контролю, старшого оперуповноваженого з ОВС оперативного відділу УВБ ГУ ДФС у Одеській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Рівненській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Херсонській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Хмельницькій області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Черкаській області; Старшого оперуповноваженого з ОВС відділу зонального контролю УВБ ГУ ДФС у Чернівецькій області; Старшого оперуповноваженого з ОВС ВВБ ГУ ДФС у Чернігівській області; старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області (пропонувалось двічі - 28 січня 2015 року та 27 лютого 2015 року), старшого інспектора з особливих доручень відділу активних заходів оперативного управління ГУ ДФС у Запорізькій області.

На вказаних пропозиціях щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_1 власноручно висловив свою незгоду з переведенням на вказані посади, наявний підпис позивача.

Тобто, судом встановлено, що ДФС України, ГУ ДФС у Запорізькій області вживались заходи щодо залишення ОСОБА_1 на службі у податковій міліції, надавалась позивачу можливість подальшого використання на службі, від якої позивач з власної волі - відмовився.

При цьому, пропозиції щодо можливості подальшого працевлаштування позивача в інших областях держави пропонувались ДФС України, а у Запорізькій області - пропонувались ГУ ДФС у Запорізькій області.

Враховуючи те, що ДФС України, ГУ ДФС України у Запорізькій області: вживались всі залежні від них заходи щодо залишення ОСОБА_1 на службі у податковій міліції; позивачу неодноразово надавалась можливість подальшого використання на службі, від якої позивач з власної волі - відмовився, суд приходить до висновку про відсутність порушення прав та інтересів ОСОБА_1 при його звільнені з податкової міліції за пунктом 64 підпункту «г» (через скорочення штатів) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ».

Зазначена позиція викладена судами першої та апеляційної інстанції, з якою погодився Вищий адміністративний суд України, при первинному розгляді справи.

Однак, при вирішенні справи, Вищий адміністративний суд України задовольняючи частково касаційну скаргу ОСОБА_1 та повертаючи адміністративну справу на новий розгляд до суду першої інстанції зробив висновок про те, що при вирішенні даного спору, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено питання членства позивача в профспілковій організації й надання останньою (в разі такого членства) відповідного письмового дозволу на його звільнення.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначаються Кодексом законів про працю України № 322-VIII від 10 грудня 1971 року (далі по тексту КЗпП України).

Відповідно до частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Пунктом 7 частини 1 статті 43-1 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян.

Особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються спеціальні звання, передбачені пунктом 353.4 статті 353 ПК України (стаття 353 ПК України).

Враховуючи статтю 353 ПК України, згідно пункту 2 Розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, особам, які перебувають на службі в органах внутрішніх справ присвоюються спеціальні звання.

Відповідно до наказу про звільнення від 18 березня 2015 року № 210-о, послужного списку позивача, подання на звільнення та інших документів, ОСОБА_1, на день звільнення, мав спеціальне звання - підполковника податкової міліції, а тому згода профспілки, в силу статті 43-1 КЗпП України, не потрібна, оскільки позивач, є службовою особою органів доходів і зборів, відносно якої розірвання трудового договору можливе без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частиною 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вищезазначеним судом встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи, наступні обставини.

Бездіяльність першого заступника Голови ДФС, Департаменту персоналу ДФС щодо невнесення пропозиції/подання (непогодження) про призначення ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ оперативного відділу управління власної безпеки Головного управління ДФС у Запорізькій області позивачем не оскаржено.

Посилання позивача, що його не ознайомлено з усім переліком вакансій, які існували на час вирішення питання щодо можливості його подальшого використання на службі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Фактичними обставинами справи, підтверджується, що позивачу пропонувалися вакансії як у Запорізькій області, так і у інших областях України, за таких обставин, відсутні підстави вважати порушеним право позивача на переважне залишення на роботі як працівнику з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, та у зв'язку з утриманням трьох неповнолітніх дітей.

А також оскільки, ОСОБА_1, на день звільнення, мав спеціальне звання - підполковника податкової міліції, то згода профспілки, в силу статті 43-1 КЗпП України, не потрібна, оскільки позивач, є службовою особою органів доходів і зборів, відносно якої розірвання трудового договору можливе без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Судом також приймається до уваги, що, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні не підтверджено обставин щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача під час його звільнення з публічної служби.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у позові.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Головуючий суддя Д.В. Татаринов

Судді: С.М. Дуляницька

О.М. Нечипуренко