Справа № 826/24817/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02 серпня 2016 року 16 год. 40 хв. № 826/24817/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна» (далі - позивач, ТОВ «АДМ Трейдінг Україна») до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - відповідач, Міжрегіональне ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21 серпня 2015 року № (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/24817/15 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представники позивача підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, на обґрунтування якого надано письмові докази, а представник відповідача не визнав позов та просив відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із письмовими доказами на їх обґрунтування.

У відповідному судовому засіданні представники сторін заявили письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У подальшому, до суду через канцелярію від представника приватного підприємства «АН Транс» (далі - ПП «АН Транс») надійшло письмове клопотання про допущення ПП «АН Транс» до участі у справі в якості третьої особи, яке судом залишено без задоволення, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 17 по 30 липня 2015 року проведено перевірку позивача, за результатами якої 05 серпня 2015 року складено акт №36/28-10-40-50/20027449 про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача (що є правонаступником ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)», ) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «АН Транс» () за період з 01 січня по 31 грудня 2013 року (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого, позивачем в порушення вимог п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) віднесено до складу витрат за 2013 рік суму витрат (30575009,00 грн.) на придбання товарів у ПП «АН Транс», господарські операції з яким, на переконання контролюючого органу, не спричиняють настання реальних правових наслідків. Дане порушення призвело до заниження податку на прибуток підприємства за 2013 рік на загальну суму 5809252,00 грн.

Перелік документів (в тому числі первинних), що були предметом вказаної позапланової перевірки наведені на стор. 5-6, 13-54 акта перевірки.

На підставі цього акта перевірки відповідачем 21 серпня 2015 року прийнято оскаржуване рішення, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, у розмірі 5809252,00 грн. за основним платежем та у розмірі 1452313,00 грн. за штрафами (фінансовими) санкціями.

За результатами проведення процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 ПК України оскаржуване рішення залишено без змін згідно рішення Державної фіскальної служби України від 27 жовтня 2015 року №22577/6/99-99-10-01-04-25.

Суд не погоджується із доводами позивача щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів, а також аналізу наступних норм та обставин.

Так, у ході розгляду справи судом з'ясовано, що висновок відповідача про завищення ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» задекларованого показника витрат за 2013 рік на суму 30575009,00 грн. ґрунтується на наявній у Міжрегіонального ГУ ДФС податковій інформації про фіктивність підприємницької діяльності ПП «АН Транс». Зокрема, зі змісту отриманої постанови старшого слідчого з ОВС першого ВКР СУФР ГУ ДФС в Одеській області, старшого лейтенанта податкової міліції Шишлова В.А від 29 січня 2015 року про призначення документальної позапланової перевірки стало відомо про проведення слідчим управлінням ФР ГУ ДФС в Одеській області досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000149 від 27 червня 2014 року щодо службових осіб ТОВ «Іст Грейнс» за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 15 Кримінального кодексу України (далі - КК України). В ході проведеного досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Іст Грейнс», шляхом незаконного завищення витрат по фінансово-господарських операціях з ПП «АН Транс» протягом 2013 року, умисно ухилилися від сплати податку на прибуток на загальну суму 2870 тис. грн. При цьому, вироком Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року по кримінальній справі №522/20533/14-к ОСОБА_4 (засновника і директора ПП «АН Транс») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України («Фіктивне підприємництво»). В ході аналізу відомостей про рух коштів на банківських рахунках ПП «АН Транс» встановлено, що одним із підприємств, яке перераховувало останньому кошти за зернові, являється ТОВ «АДМ Трейдінг Україна». Між тим, відповідно до протоколів допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 10 вересня 2014 року та від 05 березня 2015 року (копії яких наявні в матеріалах справи), останній пояснив, що здійснив за грошову винагороду реєстрацію на своє ім'я суб'єкта підприємницької діяльності - ПП «АН Транс», без наміру ведення в подальшому будь-якої підприємницької діяльності. На ведення від його імені фінансово-господарської діяльності ПП «АН Транс» ОСОБА_4 нікого не уповноважував, та особисто жодної діяльності в якості директора цього підприємства не здійснював, коштами на рахунку підприємства не розпоряджався, операції з купівлі-продажу товарів не здійснював, документи фінансово-господарської діяльності після відкриття рахунків у банківських установах не підписував. Інформацію про наявність фінансово-господарських взаємовідносин безпосередньо з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» не підтвердив. За даними листа ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС у Одеській області від 16 червня 2015 року №17195/7/15-53-22-05/16 зустрічну звірку платника ПП «АН Транс» за період з 01 січня по 31 грудня 2013 року провести не вдалося у зв'язку з не встановленням місцезнаходження підприємства та його посадових осіб, що не дало змоги підтвердити товарність господарських операцій за ланцюгом постачання.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст.ст. 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV), цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, витрати платника податків.

Також, як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суд України від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатись первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону №996-ХІV, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Вищого адміністративного суд України, що викладена в інформаційному листі від 02 червня 2011 року (06 травня 2011 року) №742/11/13-11. Зокрема, Вищий адміністративний суд України зазначив, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Тобто, у межах даного спору слід, зокрема, встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» та його контрагентом ПП «АН Транс», обставини виконання умов договорів, ділову мету в їх укладанні, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та акта перевірки, видами діяльності ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» є діяльність з виробництва олії та тваринних жирів, оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням та кормами для тварин, неспеціалізованої оптової торгівлі.

У ході судового розгляду справи судом з'ясовано, що впродовж 2013 року ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» (правонаступником якого є ТОВ «АДМ Трейдінг Україна») уклало однотипні за змістом договори поставок сільськогосподарської продукції з ПП «АН Транс», в особі директора ОСОБА_4, місце укладання - м. Одеса (перелік таких договорів наведено на стор. 13 - 35 акта перевірки, та копії договорів наявні у матеріалах справи). За умовами цих договорів постачальник (ПП «АН Транс») зобов'язувався поставати та передати покупцю (ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)»), а покупець, в свою чергу, оплатити та прийняти від постачальника сільськогосподарську продукцію (ячмінь, пшеницю, кукурудзу, ріпак за відповідними характеристиками) на умовах передбачених, такими договорами.

Згідно положень вказаних договорів сторони узгодили наступні умови поставки та порядок оплати партій товарів: постачальник здійснює поставку товару в повному об'ємі на умовах DAP згідно Інкотермс в редакції 2010 року: ПрАТ «Укрелеваторпром», м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 52/1, а в деяких випадках - ТОВ «А.Т.К», 66303, Одеська обл., м. Котовськ. вул. 50 років Жовтня, буд. 218, або на умовах «EXW (франко-склад)» згідно Інкотермс в редакції 2010 року: ПрАТ «Арцизьке ХПП», Україна, 68400, Одеська. Арциз, вул. Чапаєва, 44/ ПрАТ «Березинський КХП», 68542, вул. Радянська, буд. 130, смт. Березинське, Таратутинський р-н, Одеська обл. у встановлені строки. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом. Кожен автомобіль повинен супроводжуватися оригіналами наступних документів: товарно-транспортна накладна (типова форма №1-ТН), карантинний сертифікат на товар (оформляється за рахунок покупця); сертифікатом якості, виданим Державною інспекцією сільського господарства (оформлюється за рахунок покупця. А у випадку поставки на умовах «EXW (франко-склад)» поставка товару підтверджується оригіналами наступних документів: складської квитанції на весь обсяг товару, виписаної елеватором на ім'я покупця, картки аналізу зерна (форма №47), виданої елеватором на ім'я покупця, акта приймання-передавання зерна, який підписується в тристоронньому порядку. Кожна товарно-транспортна накладна (далі - ТТН) повинна бути заповнена згідно наступних реквізитів: Вантажоодержувач - ПрАТ «Укрелеваторлром», для ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» в рахунок квоти ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)», експедитор ДП «Юран»; пункт розвантаження: ПрАТ «Укрелеваторпром» ()/ ТОВ «А.Т.К», Одеська обл., м. Котовськ. вул. 50 років Жовтня, буд. 218.

Датою поставки та перехід права власності на товар є дата його приймання ПрАТ «Укрелеваторпром» або у випадку поставки товару на умовах «EXW (франко-склад)» - дата оформлення складської квитанції на товар на ім'я покупця, що видається елеватором.

Покупець здійснює оплату 100% вартості поставленого товару шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника у відповідності до реквізитів, зазначених у рахунку постачальника, протягом 3-х банківських днів від дати отримання оригіналів наступних документів: рахунку-фактури, видаткової та податкової накладних, реєстру прийнятих автомобілів на ПрАТ «Укрелеваторпром» з зазначенням номера ТТН, держ. номера автомобіля, прийнятої ваги/складської квитанції на товар в повному обсязі, що видається елеватором на ім'я покупця, картки аналізу зерна (форма №47), виданої елеватором за вимогою покупця.

Як пояснив представник позивача у відповідному судовому засіданні, транспортування придбаних товарів здійснювалося за рахунок постачальника - ПП «АН Транс» автомобільним транспортом із залучення третіх осіб-перевізників до місцезнаходження відповідних елеваторів.

В якості доказів, що засвідчують правомірність формування ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» витрат за вказаними договорами поставок, позивач надав до суду копії наступних документів: рахунків-фактур; видаткових і податкових накладних; податкових накладних (без визначення сум ПДВ); ТТН форми №1-ТН; складських квитанцій на зерно; витягів з реєстрів складських документів на зерно, виданих ДП «Держреєстри України» на запит позивача на підтвердження факту зберігання зерна на ПрАТ «Березинський комбінат хлібопродуктів» і ПрАТ «Арцизьке ХПП» згідно договорів складського зберігання №8-П/ЗБ/2013 від 08 липня 2013 року і №АР-П/З/ЗБ-№20 від 18 червня 2013 року; карток аналізу зерна; карантинних сертифікатів, виданих Державною ветеринарною та фіто санітарною службою України, що ідентифікуються позивачем як такі, що оформлені на товар, який надійшов від ПП «АН Транс» для позивача; виписок по рахунку ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» у банку, довідок банків з відомостями про переказ коштів з рахунків позивача на користь ПП «АН Транс»; документів по взаємовідносинам позивача з зерновими складами та елеватором, а саме - копії договору №Ц2509/1 складського зберігання та надання послуг з приймання, сушіння, очищення та відпуску сільськогосподарських культур від 25 вересня 2013 року, що був укладений між ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» (як поклажодавцем) і ТОВ «А.Т.К.» (як складом), договору складського зберігання зерна №8-П/ЗБ/2013 від 18 червня 2013 року, укладеного між ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» (як поклажодавцем) і ПрАТ «Березинський комбінат хлібопродуктів» (як зерновим складом) щодо надання послуг зі зберігання зернових та інших культур, договору складського зберігання зерна №20-З/ЗБ/2013 від 18 червня 2013 року, укладеного між ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» (як поклажодавцем) і ПрАТ «Арцизьке ХПП» (як зерновим складом) щодо надання послуг зі зберігання зернових та інших культур, договорів на надання послуг з перевалки зерна №152 від 25 липня 2012 року, №199 від 02 серпня 2013 року, укладених між ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» (як замовником) і ПрАТ «Укрелеваторпром» (як виконавцем), та деяких первинних документів до них.

За результатами дослідження наданих позивачем документів суд встановив, що договори поставок, видаткові та податкові накладні, виписані від імені ПП «АН Транс», підписані директором цього підприємства ОСОБА_4, а зі сторони покупця договори підписували директором відділення в м. Одеса ОСОБА_5 За даними видаткових накладних передачу товарів здійснено директором ОСОБА_4, а прийняття товарів - працівниками ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» ОСОБА_6 на підставі довіреностей. При цьому, зі змісту ТТН форми №1-ТН неможливо ідентифікувати осіб, відповідальних за передачу вантажу зі сторони вантажовідправника (замовника автоперевезень - ПП «АН Транс») водіям/експедиторам для транспортування до пунктів призначення (елеваторів), супровідні документи, що слідували з вантажем.

Згідно письмових та усних пояснень представників позивача, придбана у ПП «АН Транс» сільськогосподарська продукція експортована ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» на підставі укладених зовнішньоекономічних контрактів. На підтвердження наведених обставин позивач надав суду копії контрактів на поставку зернових з компанією «Alfred C.Toepfer International GmbH», копії залізничних накладних, ТТН, вантажних митних декларацій, оформлених під час експортних операцій, зведену інформацію про рух товару, придбаного у постачальника ПП «АН Транс», - у вигляді таблиці з посиланнями на реквізити первинних документів, суми вартостей партій товарів.

Додатково позивач подав до суду такі документи, отримані від постачальника: копії листів-повідомлень ПП «АН Транс», адресованих позивачу щодо банківських реквізитів та наявних трудових ресурсів; копії установчих та реєстраційних документів ПП «АН Транс»; копії картки із зразками підписів та відбитком печатки; копії податкової декларації ПП «АН Транс» з податку на прибуток підприємства за 2012 рік, фінансового звіту (балансу) ПП «АН Транс» станом на 31 грудня 2012 року, податкового розрахунку форми №1ДФ за 4-ий квартал 2012 року та 1-ий квартал 2013 року; копії сторінок паспорту громадянина України - ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, картки платника податків ОСОБА_4, а також нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4 від 14 листопада 2015 року. Зокрема, в тексті цієї заяви ОСОБА_4 зазначає, що він став директором ПП «Ан Транс» з 10 січня 2013 року, та у 2013 році уклав з ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» близько 166 договорів поставок сільськогосподарської продукції з реквізитами згідно наведеного переліку, які були виконані в повному обсязі.

Крім того, представником позивача надано суду протокол опитування працівника товариства ОСОБА_3 (яка згідно наказу ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешенал (Україна)» №112/1-К від 01 липня 2013 року переведена на посаду адміністратора Одеського відділення), складений 24 березня 2016 року адвокатом Трут Д.М. В тексті цього протоколу ОСОБА_3 вказала, що вона особисто бачила в офісі відділення товариства у м. Одеса за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 52/1 керівника ПП «АН Транс» ОСОБА_4 під час виконання нею своїх службових обов'язків.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії зазначених вище протоколів допиту в якості свідка ОСОБА_4 від 10 вересня 2014 року та 05 березня 2015 року, копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 27 жовтня 2014 року, відібрані в межах кримінального провадження №0000149, а також копія вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року №522/20533/14-к (№1-кп/522/1053/14), винесена за наслідками розгляду обвинувального акта, який надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 20 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, з відміткою про набрання ним законної сили з 07 грудня 2014 року.

З тексту цього вироку від 07 листопада 2014 року вбачається, що в ході розгляду обвинувального акта Приморський районний суд міста Одеси встановив, що в січні 2013 року ОСОБА_4, не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю та переслідуючи корисливу мету на отримання грошової винагороди в розмірі 100 доларів США (800 гривень), надав згоду невстановленій слідством особі перереєструвати на своє ім'я приватне підприємство «АН Транс». Згідно протоколу №30/01 Загальних зборів учасників ПП «АН Транс» від 30 січня 2013 року, ОСОБА_4 включений до складу учасників підприємства, та отримав 100 відсотків статутного капіталу ПП «АН Транс», у зв'язку з чим став одноособовим засновником вказаного підприємства. Того ж дня, ОСОБА_4 прибув до приватного нотаріуса Корнік Д.А., за адресою: АДРЕСА_1, та засвідчив своїм підписом статут ПП «АН Транс» в новій редакції, затверджений протоколом №30/01 Загальних зборів учасників ПП «АН Транс» від 30 січня 2013 року. На підставі засвідчених ОСОБА_4 документів 30 січня 2013 року здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «АН Транс» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за №8033705.

Після чого, 12 лютого 2013 року разом з невстановленою слідством особою ОСОБА_4 прибув на площу Дерев'янко у місті Одеса, та в приміщенні AT «Фінростбанк» (МФО 328599) підписав документи щодо відкриття поточних рахунків ПП «АН Транс» - №№0492 (українська гривня), 0492 (долар США), 0492 (євро), 0492 (російський рубль).

20 березня 2013 року ОСОБА_4 з тією ж невстановленою слідством особою, прибув на вулицю Новосельського, що на розі вулиці Преображенського у місті Одеса, та в приміщенні ПАТ «КБ «Надра» (МФО 380764) підписав документи щодо відкриття поточних рахунків ПП «АН Транс» - №№000 (українська гривня), 4002 (долар США), 4003 (євро), 4004 (російський рубль).

В подальшому, після виконання необхідних дій, які пов'язані з перереєстрацією підприємства, всі реєстраційні та засновницькі документи, а також печатку ПП «АН Транс» ОСОБА_4 передав невстановленій слідством особі.

За результатами розгляду обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, складених в межах кримінального провадження №0000246, районний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4, засвідчивши своїм підписом, складені у встановленій законом формі, установчі документи про придбання ним суб'єкта підприємницької діяльності - ПП «АН Транс» та документи про відкриття розрахункових рахунків в банківських установах, вчинив умисні дії, направлені на придбання суб'єкта підприємницької діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 205 КК України за кваліфікуючими обставинами - фіктивне підприємство, тобто придбання суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, а з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред'явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на його затвердженні.

За результатами розгляду кримінальної справи №522/20533/14-к (№1-кп/522/1053/14) Приморський районний суд міста Одеси затвердив угоду про винуватість від 27 жовтня 2014 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором, визнав ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, та призначив йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн., та звільнив останнього від кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 18 квітня 2014 року із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_4

В червні 2016 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення ПП «АН Транс» за підписом директора ОСОБА_4 з доданими до них копіями установчих документів і витягу з ЄДР стосовно ПП «АН Транс». В тексті цих письмових пояснень ОСОБА_4 посилався на реальність вчинених господарських операцій з позивачем, наявність у ПП «АН Транс» адміністративно-господарських ресурсів для здійснення поставок на адресу позивача, неважливість вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року як документального доказу, який спростовує товарність спірних господарських операцій.

Суд оцінюючи значимість наданих позивачем первинних та інших документів на обґрунтування реальності господарських операцій з його контрагентом, і пояснень ПП «АН Транс» в контексті наведених вище положень законодавства з питань податкового і бухгалтерського обліку, звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України, що викладена в його постановах від 01 грудня 2015 року по справі №826/15036/14 та від 12 січня 2016 року №21-3706а15: «статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку».

Водночас у постанові від 26 січня 2016 року №21-4781а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого висновку: «первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними».

Таким чином, з контексту наведених правових позицій Верховного Суду України слідує, що первинні документи фіктивних підприємств-постачальників не тягнуть за собою податкових наслідків для їх контрагентів-покупців.

В силу приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи з вищенаведених правових позицій Верховного Суду України, та враховуючи встановлений в судовому порядку факт фіктивності ПП «АН Транс», Окружний адміністративний суд міста Києва оцінює первинні документи, підписані від імені ПП «АН Транс», як такі, що мають нелегальних характер, а тому приходить до висновку про те, що вони не підтверджують належним чином реальність виконаних господарських операцій з поставки сільськогосподарської продукції на користь позивача.

Що ж до письмових пояснень ПП «АН Транс» від 30 травня 2016 року та посилань представників позивача на додану до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4 від 14 листопада 2015 року, як такі, що нівелюють значення вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року, то суд не вважає їх такими, що можуть враховуватися при формуванні відповідних податкових вигод позивача (в даному випадку формування витрат). Оскільки, по-перше, зі змісту вироку районного суду вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_4 особисто підтвердив правильність та достовірність викладених в обвинувальному акті обставин, зокрема: щодо перереєстрації ним на своє ім'я ПП «АН Транс» за грошову винагороду та без мети здійснення підприємницької діяльності, щодо передачі ним реєстраційних та засновницьких документів разом з печаткою підприємства іншим невстановленим особам, що, в свою чергу, унеможливлювало в подальшому укладання та підписання безпосередньо ОСОБА_4 договорів і первинних документів до них з іншими суб'єктами підприємницької діяльності (в тому числі з позивачем); по-друге, в тексті нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 14 листопада 2015 року наведені відомості щодо дати призначення його на посаду директора (10 січня 2013 року), що не відповідають даним засновницьких та реєстраційних документів, наказу ПП «АН Транс» №30/01 від 30 січня 2013 про призначення на посаду.

У матеріалах справи відсутні докази оскарження ОСОБА_4 особисто в судовому порядку вироку суду та/або правомірності дій працівників правоохоронних органів, вчинених в межах досудового слідства по кримінальним провадженням №0000246 та №0000246.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що матеріалами справи достовірність вироку Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2014 року та протоколів допиту свідка, складених в межах кримінального провадження №0000149, не спростовується.

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу про завищення ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» витрат за 2013 рік у розмірі 30575009,00 грн. по господарських операціях з ПП «АН Транс», та відповідно вважає їх обґрунтованими та правомірними.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає, що висновки відповідача, які містяться в акті перевірки, є правильними, отже, оскаржуване рішення є таким, що складено правомірно, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

На підставі вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг Україна».

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин