Справа № 639/4729/16-а
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4729/16-а
Провадження № 2-а/639/114/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі - Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції роти № 7 батальйону № 2 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Суворова Євгена Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 995124 від 26.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення на неї у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою відповідача від 26.05.2016 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що постанову вона отримала поштою 31.05.2016 р., зазначена постанова була обґрунтована тим, що позивач на вимогу працівника поліції не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію під час зупинки. Позивач з постановою не погодилася та оскаржила її до Управління патрульної поліції у м. Харкові. Однак, листом від 09.06.2016 р. позивачці було відмовлено в задоволенні скарги. Даний лист ОСОБА_1 отримала особисто на руки в УПП у м. Харкові 10.06.2016 р.

З вказаною постановою ОСОБА_1 не може погодитися у повному обсязі, вважає її незаконною, винесеною з порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, пояснюючи тим, що вона зупинилася у тому місці, де вказав їй лейтенант поліції Суворов Є.М., тобто місце зупинки було погоджено з поліцейським і дане місце у нього не викликало жодних заперечень та нарікань. Зупинений автомобіль позивачки не перешкоджав руху автотранспорту. ОСОБА_1 вважає, що лейтенант поліції Суворов Є.М. не правильно застосував до неї норму права, а саме ч.2 ст. 122 КУпАП , чим грубо порушив її права.

На думку позивача оскаржувана постанова повинна була бути винесена за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 61013, м. Харків, вул. Шевченка, 315-А, де розташоване Управління патрульної поліції м. Харкова. Проте, інспектор Суворов Є.М. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 20. Позивач також зазначає, що відповідачем порушена процедура розгляду адміністративної справи, оскільки була відсутня будь-яка підготовка до справи, постанова була винесена у автомобілі та направлена ОСОБА_1 поштою, вона була позбавлена можливості заявляти клопотання та надавати свої доводи і заперечення, її було позбавлено можливості отримання правової допомоги. Такими діями Суворов Є.М. грубо порушив вимоги законодавства. На підтвердження порушень порядку складання документів, на думку позивача, свідчить і той факт, що під час зупинки позивача поліцейським Суворовим Є.М. були винесені ще два протоколи за порушення ПДР, але в цих протоколах вказано інша адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 8.Позивач зазначає, що під час спілкування з інспектором Суворовим Є.М. її автомобіль знаходився по вул. Шевченка, 8 та нікуди не переміщався. Яким чином було змінено місце розгляду справи з вул. Шевченка, 8 на вул. Шевченка, 20 позивачці не відомо.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодних належних доказів її вини в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП так вважає, що особи, вказані у постанові, як свідки були зупиненні інспектором для «галочки». Дані свідки нічого не зможуть повідомити, так як вони не були присутні при зупинці автомобіля позивача та не можуть повідомити будь-яку іншу інформацію, яка свідчить про наявність або відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Дані особи не підходили до ОСОБА_1, до її автомобіля, не фіксували жодних її дій (законних чи незаконних), які б змогли потім підтвердити або спростувати у суді чи в іншому місці.

Позивач вважає, що суб'єктивна думка, припущення та бажання поліцейського скласти постанову для «статистики», «звітності» не є законною підставою, та не може бути достовірним та належним доказом, на якому грунтується висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення. Крім того, дії Суворова Є.М. позбавили позивача на ознайомлення з матеріалами справи та надання своїх письмових заперечень. Посилання інспектора на факт відмови позивача від підписання постанови та ознайомлення з матеріалами справи не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, ОСОБА_1вважає, що поліцейський Суворов Є.М. до постанови по справі про адміністративне правопорушення вніс замість зафіксованих належним чином відомостей про порушення правил дорожнього руху, свої необґрунтовані припущення, що свідчить про упереджене ставлення інспектора при винесенні постанови.

Позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позов у судовому засіданні , посилаючись на викладені в ньому обставини. При цьому представник позивача зазначив суду, що відповідачем безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідально за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідальність за порушення правил зупинки, обтавини якої саме викладені відповідачем у оскаржуваній постанові, передбачені ч.1 ст. 122 КУпАП. У зв"язку з чим позивач та його представник просили суд позов задовольнити , скасувати постанову від 26.05.2016 року та закрити провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач по справі інспектор поліції роти № 7 батальйону № 2 УПП у м. Харкові лейтенант поліції Суворов Є.М. у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на докази, що були надані відповідачем для огляду у судовому засіданні

Допитані у судовому засіданні свідки - працівники поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили суду, що дійсно під час примусової зупинки на вимогу працівника поліції транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1, позивачем не було ввімкнута аварійна світлова сигналізація, чим вона порушила п. 9.9.б Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалася позивачка у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, та відповідач , як на підставу своїх заперечень проти позову , оглянувши у судовому засіданні відеозаписи , що були зроблені позивачем і відповідачем 26.05.2016 року на місці зупинки на вимогу працівника поліції транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновкупро задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 995124 від 26.05.2016 року, складеної інспектором роти № 7 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенантом поліції Суворовим Євгеном Михайловичем, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 26.05.2016 року об 11 год. 20 хв. в районі будинку № 20 по вул. Шевченка в м. Харкові, керуючи автомобілем Skoda Octavia AS, державний номерний знак НОМЕР_1, після примусової зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим порушила п. 9.9.б Правил дорожнього руху, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Свідками в постанові зазначено громадян: ОСОБА_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених статтею 122 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, на зворотній стороні бланку постанови відсутня роздруківка прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строків та порядку оплати штрафу.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене інспектором Суворовим Є.М. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують скоєння ОСОБА_1 26.05.2016 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Так,в оскаржуваній постанові відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 26.05.2016 року об 11 год. 20 хв. в районі будинку № 20 по вул. Шевченка в м. Харкові, керуючи автомобілем Skoda Octavia AS, державний номерний знак НОМЕР_1, після примусової зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 9.9.б Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника міліції або внаслідок засліплення водія світлом фар. Відповідно ж до вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та інших.

З огляду на це, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку) , оскільки, як зазначено у оскаржуваній постанові та підтверджується відеозаписом , що був наданий відповідачем та оглянутий у судовому засіданні, поясненнями допитаних свідків , ОСОБА_1 дійсно здійснила зупинку на вимогу працівника поліції, при цьому не ввімкнула аварійну світлову сигналізацію, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні докази , суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ПС2 № 995124 від 26.05.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Постановою Пленуму ВАСУ № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі»,

П ОС Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції роти № 7 батальйону № 2 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Суворова Євгена Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 995124 від 26.05.2016року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк