Справа № 816/1063/16
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1063/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

при секретарі - Кисличенко О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Пилипенка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 червня 2016 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на протиправність та необґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення. Наполягав на тому, що 03.04.2013 йому було подаровано квартиру АДРЕСА_1 рідною бабусею ОСОБА_4 З дати реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру (03.04.2013) до визначення контролюючим органом 23.06.2016 оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (в результаті отримання платником податків у дарунок вищезазначеної квартири), минуло більше 1095 днів. Відтак, сума грошового зобов'язання ОСОБА_3 нарахована інспекцією з порушенням строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а тому останній у зв'язку із закінченням встановленого граничного строку сплати грошового зобов'язання, а також дією мораторію на проведення перевірок у даний час, вважає вказану суму грошового зобов'язання погашеною.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 31-32).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.04.2013 між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдаровуваний) укладено договір дарування (а.с. 21), відповідно до якого громадянка ОСОБА_4 безоплатно передала у власність, а онук громадянин ОСОБА_3 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1. Квартира загальною площею - 47,1 кв.м., житловою площею - 27,8 кв.м. Ця квартира №40 належить дарувальнику громадянці ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою полтавською державною нотаріальною конторою 21.06.1991 за реєстром №2-1418, зареєстрованого в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 03.07.1992 в реєстрову книгу №122 за реєстровим №16653. Дар сторони оцінили в 287875,00 грн. Ринкова вартість нерухомого майна - квартири №40 становить 287875,00 грн згідно звіту про оцінку майна, виданого суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 27.03.2013.

Право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 1351533 від 03.04.2013), що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20).

24.05.2016 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на доходи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Полтаві ОСОБА_6 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами перевірки контролюючим органом 26.05.2016 складено акт №1703/16-01-13-01/ (а.с. 10-15), в якому зафіксовано, зокрема, порушення позивачем вимог пп.164.1.1 п.164.1, пп.164.2.10 п.164.2 ст.164, пп.174.2.2 п.174.2, п.174.3 ст.174 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2013 рік) на суму 14393,75 грн (не задекларована сума доходу, отриманого у вигляді спадщини від особи, яка не є членом сім'ї першого ступеня споріднення).

На підставі висновків акту перевірки ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 17992,19 грн, в тому числі 14393,75 грн - за основним платежем та 3598,44 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 17-18).

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з вимогою про визнання вказаного рішення протиправним та його скасування.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3, суд виходить з наступного.

Так, з огляду на приписи п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об'єктом оподаткування резидента є: - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); - іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України).

Пунктом 164.1 ст.164 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.164.2.10 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Відповідно до п.174.6 ст.174 Податкового кодексу України кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються згідно з правилами, встановленими цим розділом для оподаткування спадщини.

За приписами пункту "а" пп.174.2.1 п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України об'єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою - вартість власності, що успадковується членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення (пп.14.1.263 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

У підпункті 174.2.2 п.174.2 ст.174 Податкового кодексу України визначено, що за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу, оподатковується вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Згідно з п.167.2 ст.167 зазначеного Кодексу ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується позивачем у адміністративному позові, дарувальник квартири №40, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 є рідною бабусею обдаровуваного ОСОБА_3

З цього випливає, що ОСОБА_4 не являється для ОСОБА_3 членом сім'ї першого ступеня споріднення, а тому виходячи з приписів Податкового кодексу України останній в результаті отримання у дарунок квартири №40, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю 287875,00 грн, зобов'язаний сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, за ставкою податку у розмірі 5 відсотків, тобто 14393,75 грн (287875,00 грн х 5%).

Однак, матеріалами справи підтверджується та встановлено перевіряючим в ході проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_3, що останнім сплата до бюджету податку на доходи фізичних осіб у сумі 14393,75 грн не проводилась.

Згідно з пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що контролюючий орган обґрунтовано нарахував ОСОБА_3 оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 23.06.2016 № суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" за податковими зобов'язаннями в розмірі 14393,75 грн.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування (п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України).

За висновком суду, ДПІ у м. Полтаві на підставі вказаної норми правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції спірним податковим повідомленням-рішенням від 23.06.2016 № у розмірі 25 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання.

Судом критично оцінюються посилання представника позивача на пропущення ДПІ у м. Полтаві строків давності визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб з огляду на таке.

Так, на думку представника позивача моментом, з якого слід починати обчислювати передбачений статтею 102 Податкового кодексу України строк давності є момент набуття ОСОБА_3 права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру №40, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а саме - 03.04.2013.

Разом з тим, вказаний висновок представника суд вважає необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки згідно з п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм дає можливість дійти висновку, що граничним строком подання податкової декларації фізичною особою за результатами річного декларування є 01 травня року наступного за звітним.

Оскільки в спірному випадку об'єкт оподаткування виник у 2013 році (позивач набув квартиру 03.04.2013), граничним строком подання останнім декларації про майновий стан і доходи є 01 травня 2014 року. Як наслідок, виходячи з положень п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України граничним строком давності визначення контролюючим органом грошових зобов'язань є 01 травня 2017 року.

Крім цього, суд також вважає за доцільне зауважити, що відповідно до пп.102.2.1 п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано.

З матеріалів справи не вбачається факту подання позивачем податкової декларації за 2013 рік по податку на доходи фізичних осіб за результатами декларування.

За викладених обставин суд доходить висновку, що ДПІ у м. Полтаві з дотриманням вимог ст.102 Податкового кодексу України згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 23.06.2016 № визначила ОСОБА_3 суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 17992,19 грн, в тому числі 14393,75 грн - за основним платежем та 3598,44 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

З приводу доводів позивача про неправомірне призначення перевірки з огляду на введення мораторію на проведення перевірок у 2015 та 2016 роках, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014 запроваджено особливий порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік. Установлено, що зазначені перевірки проводяться виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, Закон містить винятки із зазначеної норми, так, обмеження, зокрема, не поширюється з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до частин 1,2 статті 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є: - господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; - громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, оскільки позивач в розумінні положень Господарського кодексу України не являється суб'єктом господарювання, суд доходить висновку, що на нього не має розповсюджуватися особливий порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання.

Відтак, мораторій не поширюється на проведення перевірок платників податків - фізичних осіб щодо повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, а тому доводи позивача з цього приводу є безпідставними та не обґрунтованими.

Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016 № прийняте ДПІ у м. Полтаві на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. А відтак, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання його протиправним та скасування задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову в повному обсязі складено 29 серпня 2016 року.

Суддя С.О. Удовіченко