Справа № 22-а/0690/304/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/304/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на постанову Олевського районного суду від 7 липня 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь недоплачені за період з вересня 1998 року по січень 2009 року включно кошти, виплата яких передбачена ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначила, що є потерпілою 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює у сел. Нові Білокорович Олевського району, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримувала в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Олевського районного суду від 7 липня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь позивачки стягнуто 57884,49 грн. заборгованості по доплаті до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, за період з 1 вересня 1998 року по 31 січня 2009 року. Бездіяльність відповідача визнана неправомірною.

У поданій апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються. На думку апелянта, судом не звернуто уваги на порушення позивачкою строку звернення до суду, а також на те, що спірні кошти не є заробітною платою. Апелянт не вважає себе належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює у Ново-Білокоровицькій загальноосвітній школі. Позивачка постійно проживає та працює у сел. ОСОБА_4, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.5-11).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Проте в порушення вимог закону позивачка отримувала зазначену доплату у розмірі 10,5 грн. (а.с.9).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Оскільки установа, в якій працює позивачка, знаходиться на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме з останнього слід стягнути заборгованість по невиплачених позивачці коштах.

Невиконання установою-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, при вирішенні спору судом не враховано наступне.

Виходячи із змісту ст.2 Закону України „Про оплату праці доплата, передбачена ст.39 Закону не є складовою частиною заробітної плати. А тому, на спірні правовідносини положення ст.233 КЗпП не поширюються.

У звязку з наведеним та враховуючи визначений ст.99 КАС (в порядку якого розглянуто справу) строк звернення до суду, в даному випадку задоволенню підлягали вимоги позивачки за період з 1 травня 2008 року по 31 січня 2009 року. Проте суд першої інстанції на це уваги не звернув.

За таких обставин та відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС оскаржуване судове рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру стягнутих на користь позивачки коштів.

Зокрема, за виключенням отриманих позивачкою за вказаний період коштів у сумі 94,50 грн. стягненню на її користь підлягає 8755,5 грн. ((525x2x5+545x2x2+605x2x2) - 94,5).

Керуючись ст.ст. 99,100,160, 195,196,198,199,201,205,207 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації задоволити частково.

Постанову Олевського районного суду від 7 липня 2009 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих на користь ОСОБА_3 коштів з 57884,49 грн. до 8755,5 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: