Справа № 812/85/16
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року справа №812/85/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року по справі №812/85/16 (головуючий І інстанції Ковальова Т.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 03.12.2015 року №45-25 на суму податкового боргу за угодженим грошовим зобовязанням по земельному податку з юридичних осіб у сумі 27 207,54 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 03.12.2015 року №45-25 за угодженими грошовими зобовязаннями за земельний податок з юридичних осіб у сумі 27 207,54 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірну вимогу, оскільки позивачем не було сплачено самостійно узгоджену суму земельного податку. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції безпідставно було застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VIIЗакону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, оскільки не було внесено відповідних змін до Податкового кодексу України. Крім того, відповідач зазначив, що до закінчення антитерористичної операції та за відсутністю відповідного переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, неможливо на законодавчому рівні звільнення від сплати орендної плати за користування земельним ділянками. Також сертифікат Торгово-промислової палати не звільняє платника податку від обов'язку подавати до контролюючого органу податкову звітність та не може бути підставою для звільнення від обов'язку сплачувати податки взагалі.

Позивачем на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи без участі представника позивача.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що позивач зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності, відповідно до довідки від 07.11.2012 року № 24/18-212 про взяття на облік, позивач з 26.04.2001 року перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів. Державна реєстрація місцезнаходження позивача згідно довідки з ЄДРПОУ АА № 717308: є м. Луганськ, Артемівський район, квартал Гайового, будинок 35 А.

В обліковій картці з земельного податку зазначено, що станом на 30.11.2015р. позивач мав переплату у сумі 2 967,14 грн., за податковим розрахунком земельного податку № від 20.02.2015 зі строком сплати до 30.11.2015 нараховано 30 174,68 грн. за земельні ділянки які розташовані в м.Луганську, до сплати підлягає 27 207,54 грн.. Вказана сума позивачем не сплачена.

Відповідачем було складено податкову вимогу №45-25 від 03.12.2015р. станом на 30.11.2015р. на суму податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобовязаннями з земельного податку в розмірі 27207,54 грн.

Рішенням Міжрегіонального Головного управління ДФС Центрального офісу обслуговування великих платників №21371/10/18-10-23-26 від 20.01.2016 року скарга позивача залишена без задоволення, а податкова вимога №45-25 від 03.12.2015 року залишена без змін.

Підпунктом 16.1.4статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 57.1статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, що засвідчують сплату відповідачем узгодженої суми податкового зобовязанняз земельного податку в розмірі 27 207,54 грн.

Наведені обставини позивачем не оспорюються. Однак, позивач вважає, що у відповідності до вимог ст..6Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» він звільнений від сплати земельного податку за спірний період.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

На виконання Закону № 1669 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м.Луганськ.

05.11.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження N 1079-р яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. N 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено м. Луганськ.

Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. N 1053 та від 05.11.2014 р. N 1079-р.

З викладеного вбачається, що позивач належить до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Сертифікатами про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №3420/05-4 від 30.09.2014р., № 3419/05-4 від 30.09.2014р., Торгово-промислова палата України засвідчила Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЕО" факт настання обставин непереборної сили, зумовлених використанням зброї на території розташування ТОВ "ЛЕО" з 31.07.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння податків та обов'язкових платежів.

Статтею 6 Закону №1669 встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що оскільки спірні земельні ділянки розташовані у населених пунктах, на території яких здійснюється антитерористична операція, то відповідач в силу положень ст..6 Закону №1669 звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності за спірний період, а тому правомірно задоволено позов.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 6 Закону №1669 чітко визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Наведеною нормою не передбачено звільнення від сплати земельного податку після закінчення антитерористичної операції та розроблення додаткового порядку застосування ст. 6 цього Закону, а тому доводи апеляційної скарги колегією суддів не прийнято до уваги.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року по справі №812/85/16 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2016 року по справі №812/85/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

ОСОБА_2