Справа № 338/768/16-а
Суддя: Битківський Л.М. Л. М.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/768/16-а

22 серпня 2016 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Битківський Л.М.,

секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції м.Івано-Франківська Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти батальйону управління Національної поліції в м.Івано-Франківську рядового поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів у якому поставив питання про визнання протиправною та скасування постанови інспектора ОСОБА_2 від 11 липня 2016 року, якою він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що, рухаючись 11.07.2016 року близько 13 год. автомобілем Renfult Kangoo р.н.з. НОМЕР_1 в м.Івано-Франківську по вул. Галицькій, проїхав регульоване перехрестя у колоні транспортних засобі у лівому ряду на зелений сигнал світлофора. У момент проїзду перехрестя, через затор, який утворився попереду, сигнал світлофора змінився із зеленого на червоний. Оцінивши ситуацію зрозумів, що завершити проїзд перехрестя йому не вдасться, оскільки може бути створена аварійна ситуація для транспортних засобів, що перетинали смугу його руху. Тому вирішив залишитись на місці до зміни сигналу світлофора, при цьому його розміщення на проїжджій частині не створювало перешкод для проїзду перехрестя іншими учасниками дорожнього руху. Фактично його автомобіль знаходився на кілька метрів попереду за стоп лінією. В цей час до нього під'їхав на велосипеді інспектор поліції, який жестом зажадав від нього з'їхати на бік дороги, хоч це суперечило правилам руху. Після зупинки його автомобіля інспектор ОСОБА_2 пред'явив претензії з приводу нібито допущеного порушення правил проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора. З інкримінованим порушенням він не погоджувався, оскільки обставин про які стверджував інспектор не відповідали фактичним. Не зважаючи на його пояснення, інспектор виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, при цьому на бланку постанови не дозволив написати свої заперечення і не став складати протоколу про порушення правил дорожнього руху, у якому він міг би викласти свої пояснення власноручно. Таким чином інспектор позбавив його можливості доводити свою позицію. На його обурення з цього приводу відповідач пояснив, що жодних пояснень до уваги не бере, а матеріали відео реєстрації, які нібито у нього є, зможе продемонструвати тільки у суді. Таким чином інспектор не тільки не виконав вимог закону щодо роз'яснення процесуальних прав особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, але і позбавив його елементарного права бути вислуханим. Виходячи з наведеного просив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності визнати протиправною та скасувати.

Інспектор поліції ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився.

Представник управління патрульної поліції в судове засідання призначене на 08.08.2016 року не з'явився, подавши до суду клопотання по перенесення судового засідання з метою подання необхідних доказів по справі. Однак в судове засідання, яке за його клопотання перенесено на 22.08.2016 року не з'явився повторно, про час і місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивача, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з постановою інспектора ОСОБА_2 від 11.07.2016 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.2 ст.122 КУпАП за порушення пункту 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху, тобто за те, що, керуючи автомобілем Renfult Kangoo р.н.з. НОМЕР_1 в м. Івано-Франківську по вул. Галицькій, рухався на заборонений сигнал світлофора на регульованому перехресті.

Разом з тим, вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КупАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Вказана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в т.ч. ч.5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справи №1376 від 06.11.2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до пояснень позивача протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що він заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушенні і жодних доказів його вини при розгляді адміністративної справи не було наведено.

Виходячи з наведеного, постанову, винесену інспектором поліції ОСОБА_2 слід визнати протиправною та скасувати.

На підставі ст.ст.7, 258,293 КУпАП, керуючись ст.ст.159-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити. Постанову Інспектора роти батальйону управління Національної поліції в м. Івано-Франківську рядового поліції ОСОБА_2 від 11 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк через суд першої інстанції.

Суддя