Справа № 805/2330/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 р. Справа №805/2330/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11год.43хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Троянової О.В.

при секретарі Кудрі В.Г.,

за участю:

позивача не з'явився,

представника відповідача Ламєкіна С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС

про скасування рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у сумі 6800грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася з позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС про скасування рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у сумі 6800грн./а.с.5-7/.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 червня 2016 року Маріупольською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000053/4000/НОМЕР_1, яким зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 сплатити в установленому законодавством порядку штраф у розмірі 6800грн. за порушення ст.15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Вважає, що податковим органом при прийняті спірного рішення, порушено вимоги ч.2 ст.19 Конституції України, оскільки замість податкового повідомлення-рішення, відповідачем прийнято рішення про застосування фінансових санкцій.

Просить суд, скасувати рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у сумі 6800грн. /а.с.6/.

Позивач, представник позивача у судове засідання з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі /а.с.70/.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним письмовим запереченням, зазначив, що оскаржуване рішення прийнято на підставі адміністративного матеріалу про порушення вимог ч. 2 ст.156 КУпАП громадянкою ОСОБА_3, що працює в крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_2» ФО-П ОСОБА_2 Спірне рішення прийнято на підставі діючого законодавства в межах та у спосіб передбачений діючим законодавством/а.с.21-26/. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_2 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1. Позивач перебуває на обліку платника податків в Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС /а.с.12-14/. Відповідно до ліцензії виданої Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області 04.09.2015 року серії НОМЕР_2, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 надано право на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, терміном дії з 09.07.2015 року по 09.07.2016 року /а.с.56-57/.

Відповідач - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області 24 червня 2016 року прийнято рішення 000053/4000/НОМЕР_1 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у сумі 6800грн./а.с.7/.

Вказане рішення контролюючим органом прийнято на підставі адміністративного матеріалу, протоколу про адміністративне правопорушення (з додатками) ДО №001301 від 25.01.2016 Іллічівського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області, в якому зафіксовано правопорушення, здійсненне ОСОБА_3, яка є продавцем ФОП ОСОБА_2

Позивач не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідач в повній мірі довів правомірність прийнятого ним рішення №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у сумі 6800грн. враховуючи наступне.

Спірним питанням з позиції позивача є порушення контролюючим органом вимог ч.2 ст.19 Конституції України, яке знайшло своє відображення в неправомірно прийнятому контролюючим органом рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а не податкове повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481-95-ВР.

Відповідно до статті 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Частиною четвертою статті 15-3 зазначеного Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові Верховного суду України у справі №21-48а13 від 26.03.2013 року.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу розміром 6800 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 затверджений Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", пунктом 3 якого визначено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Пунктом 5 зазначеного вище Порядку визначено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", приймаються, зокрема, керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу державної податкової служби відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

За приписами п. 8 Порядку, рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Так, рішенням №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року відповідач застосував до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за порушення вимог ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. за продаж пива особі, що не досягла 18 років /а.с.7/.

Вказане рішення було прийнято на підставі адміністративного матеріалу: протоколу про адміністративне правопорушення (з додатками) ДО №001301 від 25.01.2016 Іллічівського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області, постанови №355 від 16.03.2016року.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено, що 25 січня 2016 приблизно о 15 год. 55 хв. ОСОБА_3, що є продавцем у крамниці ФО-П ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, здійснила продаж слабоалкогольного напою торгової марки "Шейк", ємністю 0,33 літрів та пачку цигарок торгової марки «Rotmans», неповнолітній ОСОБА_4

Факт продажу слабоалкогольного напою, продавцем особі, яка не досягли 18 років підтверджується наступними доказами:

- рапортом інспектора Іллічівського ОП капітана поліції С.О. Толмачова, про факт продажу неповнолітній ОСОБА_4 слабоалкогольного напою торгової марки "Шейк", ємністю 0,33 літрів та пачку цигарок торгової марки «Rotmans»;

- поясненнями продавця магазину ФО-П ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3, щодо факту продажу слабоалкогольного напою торгової марки "Шейк", ємністю 0,33 літрів та пачку цигарок торгової марки «Rotmans», неповнолітній ОСОБА_4;

- поясненнями неповнолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом продажу їй продавцем магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, слабоалкогольного напою торгової марки "Шейк", ємністю 0,33 літрів та пачки цигарок торгової марки «Rotmans», про цьому продавець віком покупця не цікавилася;

- висновком інспектора Іллічівського ВП Маріупольського відділення поліції ГУНП в Донецькій області капітана поліції С.О. Толмачова та заступника начальника сектора Іллічівського ВП Маріупольського відділення поліції ГУНП в Донецькій області майора поліції М.О. Продун від 25.01.2016 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 25.03.2001 року;

- постановою адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 16.03.2016 року №355, якою до громадянки ОСОБА_3, що працює продавцем у магазині ФО-П ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700грн. за продаж слабоалкогольного напою торгової марки "Шейк", ємністю 0,33 літрів та пачку цигарок торгової марки «Rotmans», неповнолітній ОСОБА_4 відповідно до ч.2 ст.156 КУпАП /а.с.52-67/

Відомостей щодо оскарження або скасування Постанови № 355 від 16.03.2016 року суду сторонами не надано.

Вказані докази узгоджуються між собою і не містять істотних протиріч.

Статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Поняття "алкогольні напої" визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та абзаці сьомому ст. 1 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", згідно з яким алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з пунктом 4.18 ДСТУ 3297:95 „ Лікеро-горілчана промисловість. Терміни та визначення понять " слабоалкогольні напої це лікеро-горілчані напої міцністю від 1,2 % до 8,5 %, з масовою концентрацією екстрактивних речовин не більше ніж 14 г/100 см3, виготовлений на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консерванту, насичений чи ненасичений діоксидом вуглецю, а згідно з пунктом 4.1 лікеро-горілчаний напій це алкогольний напій міцністю від 1,2 % до 60 %, виготовлений змішуванням спирту етилового ректифікованого з напівфабрикатами, інгредієнтами та підготовленою водою, насичений або ненасичений діоксидом вуглецю (для слабоалкогольних напоїв). Виходячи із зазначеного, слабоалкогольні напої належать до алкогольних напоїв.

При цьому слід враховувати, що Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", не пов'язує відповідальність суб'єкта господарювання з тим, хто саме здійснив продаж алкогольного напою неповнолітній особі (офіціант, бармен, реалізатор чи інший працівник господарської одиниці), а достатнім є встановлення факту продажу забороненого товару неповнолітньому особою, яка перебуває у трудових відносинах із суб'єктом господарювання.

Сторони не заперечували тієї обставини, що ОСОБА_3 працювала в крамниці ФО-П ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_3 є працівником позивача, тобто перебувала з нею у трудових відносинах.

Крім того, позивач є особою, яка відповідає за дотриманням встановленого законодавством порядку ведення господарської діяльності у магазині ФОП ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі за дотриманням вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Рішенням Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 6800 грн.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 р. N 790 та абзацу 9 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання за порушення вимог ст.. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 6800 грн.

Крім того, суд звертає увагу,що пп.20.1.28 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» вбачається, що вказаною нормою передбачена відповідальність суб'єктів господарювання у вигляді застосування фінансових санкцій, які в свою чергу є адміністративно-господарськими.

Згідно з частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частини 2 статті 156 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом за порушення правил торгівлі, в тому числі і продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Отже, зі змісту даної статті вбачається, що зазначена норма застосовується у разі виявленого порушення правил торгівлі до працівника торгівлі, а саме - до продавця.

Як встановлено судом та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, обов'язки продавця виконувала ОСОБА_3 та вона і продала слабоалкогольний напій, у зв'язку з чим була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу як продавець (працівник підприємства) за частиною 2 статті 156 КУпАП.

Однак, поряд з адміністративною відповідальністю фізичної особи (продавця) за вчинення цього правопорушення законодавством України встановлено також адміністративно-господарську відповідальність суб'єктів господарювання, у зв'язку з діяльністю яких допущено порушення вимог частини 1 статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у вигляді застосування фінансових санкцій в розмірі 6800,00 грн. (абзац 9 частини 2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).

Суд зазначає, що законодавець не пов'язує застосування фінансових санкцій до суб'єкта підприємницької діяльності за порушення порядку продажу слабоалкогольних напоїв та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років, із необхідністю здійснення такого продажу виключно особою, яка перебуває у трудових відносинах із цим суб'єктом підприємницької діяльності.

Натомість, визначальною умовою відповідальності, яка передбачена абзацом 9 частини 2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», є факт продажу алкогольних напоїв чи тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Маріупольською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області законно, обґрунтовано, на підставі і у межах повноважень прийнято рішення № 000053/4000/НОМЕР_1 від 24.06.16 р. про застосування щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.3 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 6 800,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підстав викладеного вище, суд дійшов висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС про скасування рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС №000053/4000/НОМЕР_1 від 24 червня 2016 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 фінансових санкцій у сумі 6800грн. - відмовити.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивні частини у судовому засіданні 22 серпня 2016 року

Повний текст постанови виготовлено та підписано 25 серпня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.