Справа № 802/747/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/747/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Сало П.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

18 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача Пізюка О.В.

представника третьої особи Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек-Інвест" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек-Інвест" до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року позивач - ТОВ "Барлінек-Інвест" звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними та зобов'язання вчинити відповідні дії.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 01.07.2016 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник третьої особи заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ "Барлінек Інвест" як платник податків перебувало на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ.

Згідно з наказом Державної фіскальної служби України № 681 від 08.09.2015 року позивача включено до Реєстру великих платників податків на 2016 рік, про що на його адресу надіслано повідомлення № 19509/6/99-99-20-04-02-15-ВПП від 11.09.2016 року (отримане ТОВ "Барлінек Інвест" 21.09.2016 року).

Рішенням голови Державної фіскальної служби України Насірова Р.М. № 26220/6/99-99-20-04-02-15-ВПП від 08.12.2015 року про зміну основного місця обліку та переведення на облік до контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків чи іншого контролюючого органу, у зв'язку з невиконанням ТОВ "Барлінек Інвест" вимог абзацу 3 пункту 64.7 статті 64 ПК України змінено його основне місце обліку шляхом переведення на податковий облік до МГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП.

Вказане рішення було надіслане на адресу позивача та отримане ним 21.12.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

05.01.2016 року одночасно із перерахуванням заробітної плати за другу половину грудня 2015 року ТОВ "Барлінек Інвест" сплатило на рахунок Вінницької ОДПІ єдиний внесок на загальну суму 1 187 858,47 грн. (платіжні доручення № 119 на суму 92 000 грн., № 122 на суму 1 065 000 грн., № 123 на суму 320 грн., № 125 на суму 7030 грн., № 126 на суму 567,13 грн., № 127 на суму 421,34 грн., № 128 на суму 15 500 грн. та № 130 на суму 7020 грн.

21.01.2016 року ТОВ "Барлінек Інвест" звернулось до Вінницької ОДПІ із заявою № 622 про повернення помилково сплаченого 05.01.2016 року єдиного соціального внеску у зв'язку з переведенням на облік до МГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП.

На підставі висновку Вінницької ОДПІ № 377-20 від 29.01.2016 року позивачу 03.02.2016 року було повернуто помилково сплачені кошти в сумі 1 187 858,47 грн.

21.01.2016 року одночасно із перерахуванням заробітної плати за першу половину січня 2016 року ТОВ "Барлінек Інвест" сплатило на рахунок МГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП єдиний внесок в сумі 1 325 500 грн. (такий платіж фактично проведений банком 25.01.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 518 від 21.01.2016 року). При цьому вказана сума включала у себе недоїмку зі сплати єдиного внеску за другу половину грудня 2015 року, яка на той час вже обліковувалась за новим місцем податкового обліку позивача.

Відтак за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску із затримкою на 5 днів (21-25 січня 2016 року), відповідачем прийнято рішення № від 24.03.2016 року про застосування до ТОВ "Барлінек Інвест" штрафних санкцій у розмірі 224 484,64 грн. (20% своєчасно не сплаченої суми) та нарахування пені в розмірі 5612,12 грн. (0,1% суми недоплати за кожен день прострочення платежу).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями ПК України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Функції контролюючих органів визначені ст. 191 ПК України, зокрема, контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до п. 63.1 ст. 63 ПК України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п. 63.2 ст. 63 ПК України взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов'язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно із п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, може прийняти рішення про зміну основного місця обліку великого платника податків. Об'єктами оподаткування і об'єктами, пов'язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв'язку з якими у платника податків виникають обов'язки щодо сплати податків та зборів. Такі об'єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Відповідно до п. 64.7 ст. 64 ПК України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, визначає порядок обліку платників податків у контролюючих органах та порядок формування Реєстру великих платників податків на відповідний рік з урахуванням критеріїв, визначених цим Кодексом для великих платників податків. У разі включення платника податків до Реєстру великих платників податків на нього поширюються особливості, визначені цим Кодексом для великих платників податків. Після включення платника податків до Реєстру великих платників податків та отримання повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, про таке включення платник податків зобов'язаний стати на облік у контролюючому органі, що здійснює супроводження великих платників податків, з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр.

Щодо великих платників податків, які самостійно не стали на облік у контролюючому органі, що здійснює супроводження великих платників податків, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про зміну основного місця обліку та переведення їх на облік у контролюючі органи, що здійснюють супроводження великих платників податків.

Згідно пп. 1 п. 10.22 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі - Порядок № 1588), якщо відповідно до критеріїв, визначених пп. 14.1.24 п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755 , та згідно з п. 64.7 ст. 64 Кодексу №2755 в установленому порядку платника податків включено/не включено до Реєстру великих платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне місце обліку платника податків, контролюючі органи здійснюють переведення такого платника податків до/з контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, з урахуванням таких особливостей: у разі отримання платником податків повідомлення про включення платника податків до Реєстру великих платників податків такий платник податків зобов'язаний не пізніше 15 листопада поточного року подати до вказаного у такому повідомленні контролюючого органу за новим місцем обліку заяву за формою № 1-ОПП про взяття на облік з початку календарного року, на який сформовано реєстр. Платник податків, якого включено до Реєстру великих платників податків на наступний рік, подає заяву за формою № 1-ОПП до контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, за самостійно обраним новим основним місцем обліку.

Відповідно до абз. 1 пп. 2 п. 10.22 Порядку № 1588, якщо платник податків не подав заяви за формою № 1-ОПП про взяття на облік з початку календарного року, на який сформовано реєстр, до контролюючого органу за новим місцем обліку, стосовно такого платника податків Центральний контролюючий орган має право приймати рішення про зміну основного місця обліку та переведення на облік у контролюючий орган, що здійснює супроводження великих платників податків, чи інший контролюючий орган. Рішення надсилається платнику податків, а інформація про направлення рішення надсилається до відповідних контролюючих органів (за місцем обліку платника податків та новим основним місцем обліку, яке визначено у рішенні).

Отже, враховуючи зазначене, контролюючий орган відповідно до вимог ПК України здійснює облік платників податків, одним з видів якого є і облік великих платників податків, щодо яких встановлений особливий порядок обліку та обслуговування. У випадку коли обсяг доходу від усіх видів діяльності платника податків перевищує п'ятсот мільйонів гривень або загальна сума сплачених до Державного бюджету України податків за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, за такий самий період перевищує дванадцять мільйонів гривень, такий платник податків підлягає переведенню на обслуговуванню як великий платник податків.

Відповідно до зазначеного, процедура переведення платника податків на обслуговування як великого платника податків розпочинається із включення його до відповідного Реєстру та повідомлення про таке включення, після чого такий платник повинен звернутися до контролюючого органу із відповідною заявою, разом з тим контролюючому органу у випадку, якщо платник самостійно не стане на облік, надано право прийняти відповідне рішення про зміну основного місця обліку та переведення їх на облік у контролюючі органи, що здійснюють супроводження великих платників податків.

Підпунктом 14.1.24. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що великий платник податків - юридична особа, у якої обсяг доходу від усіх видів діяльності за останні чотири послідовні податкові (звітні) квартали перевищує п'ятсот мільйонів гривень або загальна сума сплачених до Державного бюджету України податків за платежами, що контролюються органами державної податкової служби, за такий самий період перевищує дванадцять мільйонів гривень.

Згідно з матеріалами справи, ТОВ "Барлінек-Інвест" станом на 01.01.2016 року у повній мірі відповідало критеріям великого платника податків згідно пп.14.1.24 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а тому правомірно було переведено на відповідне обслуговування.

Відповідно пп.14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" ( далі Закон № 2464-VI).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Частиною другою статті 6 вказаного Закону закріплено обов'язок платника єдиного внеску своєчасно та у повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок, подавати звітність та сплачувати внесок до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В силу вимог ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів є день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно ч. 3 с. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів накладає на платника єдиного внеску штраф у розмірі 20% своєчасно не сплачених сум.

За правилом пункту 126.1 статті 126 ПК у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок сплати платниками податків єдиного внеску у встановлені строки законом строки, а також передбачена відповідальність за порушення таких строків сплати.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ "Барлінек-Інвест" 05 січня 2016 року - у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, здійснив оплату податкового зобов'язання в сумі 1 187 858 грн 47 коп. до Державного бюджету України, проте така сплата помилково була здійснена на рахунок Вінницької ОДПІ замість рахунку МГУ ДФС - Центральний офіс з ОВП.

Колегія суддів вважає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК.

Підставою застосування даного виду санкцій є винне, протиправне невиконання чи неналежне виконання суб'єктом господарювання своїх зобов'язань, передбачених чинним законодавством.

Крім того, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки позивачем фактично було здійснено всі необхідні дії для повного та своєчасного виконання свого податкового обов'язку, то помилкове зазначення рахунку на який такий податок сплачується під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена і колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 16.06.2015 у справі №21-377а15, висновки якої згідно ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом.

За правилами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені спосіб,Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень не надав достатніх доказів порушень позивачем закону, а тому суб'єктом владних повноважень не доведено своєї правоти щодо прийняття спірного рішення.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Барлінек-Інвест" задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Барлінек-Інвест" до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення МГУ ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 24.03.2016 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 224484,64 та нарахування пені в розмірі 5612,12 за несплату (неперерахування) або невчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 20.01.2016 року по 25.01.2016 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 серпня 2016 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.