Справа № 2-а-1037/10
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2010-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1037/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Рівне про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни,-

ВСТАНОВИВ;

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Рівне про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни звернувся ОСОБА_1І;

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві, просить суд іх задоволити та зобовязати ОСОБА_2 пенсійного Фонду України в м.Рівне здійснити перерахунок та виплатити йому 30% надбавки до пенсії, як інваліду війни за період 2006-2008 років в сумі 3890,60 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в місті Рівне в судове засідання не з»явився, однак подав до суду клопотання в якому просить провести розгляд справи у їх відсутності в порядку письмового провадження, відповідач надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. В обґрунтування заперечень, посилаючись на ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст.4,7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст.110 Закону України „Про державний бюджет на 2006 рік, ст.111 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік, Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, відповідач зазначає, що відсутня затверджена величина мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано 30% підвищення до пенси дітям війни; мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, а для обчислення розміру підвищення до пенсій особам, які мають статус „дитина війни відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, не застосовується; фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; Законом України Яро Державний бюджет України на 2007 рік не передбачено фінансування на 2007 рік витрат на виплату підвищення дітям війни, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальнім захист дітей війни. Після прийняття Конституційним Судом України рішення від 09.07.2007р. зміни до Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік щодо питання фінансування витрат на підвищення до пенсії дітям війни внесені не були, порядок реалізації ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, затверджений постановою КМУ чи іншим нормативно-правовим актом, відсутній. Крім того, відповідач посилається на те, що у 2008 році позивачу було виплачено підвищення до пенсії у відповідності до Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, згідно якого з 01.01.2008р. особам, що мають статус „дитина війни, призначається підвищення до пенсії в розмірі надбавки, установленої для учасників війни - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рн/2008 постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 530 .Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян установлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, ідо виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в таких розмірах: з 22 травня - 48,10 грн., з 1 липня - 48,20 гри., з 1 жовтня - 49,80грн. Також відповідач зазначає, що у Державному бюджеті України на 2006-2008 роки не було передбачено видатків на виконання рішень судів про стягнення такої пенсії понад розміри, встановлені законами про Державний бюджет на відповідний рік. Крім того, відповідач наполягає на тому, що позивачем пропущено річний строк для звернення до суду, встановлений ч.2 ст.99 КАС Украйни. В зв'язку з викладеним відповідач і просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 29 січня 1941 року. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" особа, яка є громадянином України та «сій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років є дитиною війни. Отже, ОСОБА_1 є дитиною війни, що підтверджується копією паспорта позивача, а також відповідною відміткою у його пенсійному посвідченні. Виходячи із цього, позивач має право на пільги та соціальні гаранті', передбачені Законом України „Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до ст.6 Закону України .Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Дію зазначеної статті було зупинено на 2006 рік згідно із Законом України від 20.12.2005р. N8 3235-ІУ. Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19.01.2006р. дію ст.6 було відновлено (з 02.04.2006р.) у зв'язку з виключенням пункту 17 статті 77 Закону України від 20.12.2005р. N 3235-ІУ. Таким чином, позивач з 02.04.2006р. по 31.12.2006р. має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

У відповідності із пунктом 12 статті 71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік від 19.12.2006р. № 489-У дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік з урахуванням ст.111 Закону № 489-У, яка передбачала, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. по справі № 6-рп/2007 були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 та ст.111 Закону України .Про державний бюджет України на 2007 рік. А отже, з 09.07.2007р. дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було відновлено в повному обсязі. Відповідно до п.5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Отже з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. позивач має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Що стосується дії ст.6 Закону України „Лро соціальний захист дітей війни у 2008 році, то згідно з пунктом 41 розділу Закону України .Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. статтю 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 положення пункту 41 розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п.6 резолютивної частини цього рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 Як та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визнаних неконституційними. Вказане рішення набрало чинності з 22.05.2008 року.

Таким чином, з 22.05.2008 року позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, ідо діяла в період до внесення змін пп.2 п.41 розділу II Закону України .Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007р. N107-VI (що визнані неконституційними).

Доводи відповідача про те, що відсутня затверджена законодавством величина мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано 30% підвищення до ласії дітям війни, а мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом і не підлягає застосуванню для обчислення розміру підвищення до пенсій особам, які мають статус „дитина війни відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни, спростовуються наведенім нижче.

Згідно з ч.З ст.46 Конституції У крани пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч,1 ст.2 Закону України Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року № 966*14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

Тобто, з вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є базою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на ч.З ст.46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність визначено Законами Украйни про державний бюджет на відповідний рік (2006, 2007, 2008рр.). Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становив: 350 грн. в період з 01.01. по 31.03.2006р.; 359 грн. в період з 01.04. по 30.09.2006р.; 366 грн. в період з 01.10. по 31.12.2006р.; 380 грн. в період з 01.01. по 31.03.2007р.; 406 грн. в період з 01.04. по 30.09.2007р.; 411 грн. в період з 01.10. по 31.12.2007р.; 470 грн. в період з 01.01. по 31.03.2008р.; 481 грн. в період з 01.04. по 30.06.2008р.; 482 грн. в період з 01.07. по 30.09.2008р.; 498 грн. в період з 01.10. по 01.12.2008р.

Отже, величиною мінімальної пенси за віком, від якої має буси обраховано 30% підвищення до пенсії дітям війни, є встановлений законом прожитковий мінімум.

Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні, з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні. Однак, вказана постанова є підзакониим нормативно-правовим актом. А відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Крім того, відповідно до ст.З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається із заперечення відповідача на позов, позивач у періоди з 02.04.2006р. по 31.12.2006р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. не отримував підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як це визначено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», хоча мав на це право.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 Закону України Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1261 від 24.10.2007р. (далі Постанова № 1261), до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, я4 Гідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п.8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до Указу Президента України № 121/2001 гід 01.03.2001р. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Враховуючи те, що згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись положеннями Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001р. та зазначено)' вище Постанови № 1261, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачу мало виплачуватись підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" у 2006- 2008 роках.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог у звязку з відсутністю бюджетних коштів, призначених на ці штати, судом не приймаються до уваги. Суд вважає необхідним визначити, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання суб'єктами владних повноважень на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не приймається до уваги. Так, у справах „Кечко проти України та „Бурдов проти Росії Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Суд таїш не бере до уваги посилання відповідача на те, що відсутній нормативно-правовий акт, який визначав би порядок реалізації ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Керуючись принципом верховенства права, суд з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, зазначає, що правовідносини, які виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Offise (Case 41/74 van van Duyn v. Home Offise) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни підвищення до пенсії, то така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за періоди з 02.04.2006р. по 31.12.2006р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. є протиправними, а тому позовні вимоги в частині стягнення підвищення до пенсії за ці періоди підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними. Позовні ж вимоги в частині стягнення підвищення до пенсії за інші періоди 2006- 2008 років не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.87 Закону України „Про пенсійне забезпечення суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Враховуючи це та приймаючи до уваги, що порушення щодо невиплати позивачу надбавки до пенсії є триваючим, і неможливо визначити початок перебігу строку звернення до суду, строк позовної давності судом не застосовується.

Вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладання обов'язку на відповідача провести належний перерахунок та виплату пенсії за період з 2006 по 2008 рік, з урахуванням виплачених сум, що відповідає дійсним обставинам справи та наявним у справі доказам.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у невиплаті позивачу підвищення до пенсії за періоди з 02.04.2006р. по 31.12.2006р., з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., встановленого ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Керуючись ст.ст.9,11,17,18,71,94,99,106,160,161,162,163,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області провести перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 02 квітня по 31 грудня 2006 року, з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання здави про апеляційне оскарження. Постанова також може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: