Справа № 814/812/15
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" серпня 2016 р. м. Київ К/800/578/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача Голубєвої Г.К.

Суддів Сіроша М.В.

Юрченко В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року по справі № 814/812/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» звернулось до суду з позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09 жовтня 2014 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Миколаївтрансбуд-1» з питань правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування та податкового кредиту, по взаємовідносинах з контрагентами-постачальниками ТОВ «Т.С.Т» за листопад 2011 року, ТОВ «Енерго Альтернатива» за липень 2013 року та контрагентами-покупцями, за результатами якої складено акт перевірки №581/14-20-22-31/35301806 від 16.09.2014 року.

У висновках акту перевірки вказується на порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України, внаслідок чого ТОВ «Миколаївтрансбуд-1» занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 293908,00 грн.

09 жовтня 2014 року, на підставі вказаного акту перевірки, Жовтнева ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 440862,00 грн. (в т.ч. за основним платежем 293908,00 грн., за штрафними санкціями 146954,00 грн.).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що посилання Жовтневої ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про безтоварність господарських операцій з поставки піску від ТОВ «Т.С.Т.» на адресу позивача не підтверджені належними доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що ТОВ «Миколаївтрансбуд-1» не доведено факту дійсності та легальності оподатковуваних господарських операцій, так як надані податковому органу первинні фінансові та бухгалтерські документи не є достатніми для беззаперечного твердження про дійсне виконання господарських операцій з контрагентом, тобто такими, що дають право позивачу віднести відповідні суми до податкового кредиту.

Разом з тим, колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу на те, що вказані висновки судів не можна вважати такими, що зроблені на підставі повно та всебічно досліджених встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 КАС законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як зазначено у частині першій статті 220 того самого Кодексу, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі. Отже, вимоги цієї норми включають у себе й обов'язок касаційного суду перевіряти повноту встановлення фактичних обставин. (практика Верховного Суду України, згідно постанови від 20 травня 2008 року)

Судами попередніх інстанцій не були враховані приписи частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобов'язує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до вимог частини 4 статті 79 КАС України оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Так, в процесі розгляду даної справи судами не було надано належної правової оцінки доводам позивача стосовно відсутності в його діях порушень податкового законодавства та складення первинних документів за спірними договорами у відповідності до Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Приймаючи рішення у даній справі, відповідно до вимог статті 70 КАС України, судам необхідно було витребувати та, відповідно, дослідити докази, на які посилається відповідач, як на законну підставу визначення позивачу спірної суми штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, суди обох інстанцій дали передчасну юридичну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, а тому ухвалені ними судові рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, рішення судів у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївтрансбуд-1» задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року та постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року по справі № 814/812/15 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ч. 6 ст. 254 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.
Судді підписСірош М.В.
підписЮрченко В.П.