Справа № 404/8369/15-а
Суддя: Галаган О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/8369/15-а
Номер провадження 2-а/404/994/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кіровоградське об'єднане Управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, відповідно до якого просив:

- поновити строк на оскарження постанови відділу ПВР управління державної виконавчої служби ГУЮ у Кіровоградській області від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВАСУ від 10.04.2012 року;

- визнати неправомірною бездіяльність щодо не направлення йому постанови від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВАСУ від 10.04.2012 року;

- визнати неправомірною та скасувати постанову відділу ПВР управління державної виконавчої служби ГУЮ у Кіровоградській області від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВАСУ від 10.04.2012 року;

- зобов'язати управління державної виконавчої служби ГУЮ у Кіровоградській області відновити виконавче провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВСУ від 10.04.2012 року.

На обґрунтування позову зазначено, що виконавчий лист від 06.08.2012 року по справі № 2а-141/10 був наданий для примусового виконання до ВПВР УДВС у Кіровоградській області, за яким було відкрито виконавче провадження № 33841302.

Постановою від 08.12.2014 року вище вказане виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до постанови виконання підтверджується листом боржника від 30.08.2012 року № 4308/08.21 від 18.09.2014 року, № 7515/08-21, стягувачу здійснено перерахунок пенсії по рішенню суду за період з 18.05.2009 року по 30.06.2009 рік, з 22.01.2010 року по 22.07.2011 рік (до змін у законодавстві) у розмірі 98306,10 грн., з 01.07.2009 року по 21.01.2011 рік нараховано та сплачено 25123,14 грн. При цьому, в матеріалах виконавчого провадження відсутнє і державним виконавцем не витребовувалось у боржника копія рішення яким був призначений перерахунок, а лист не може бути доказом перерахунку пенсії.

Крім того, виплата коштів може бути підтверджена первинними бухгалтерськими документами, але такі документи в матеріалах відсутні та державним виконавцем не витребовувались. Тобто, єдиною підставою виконання рішення було лише письмове повідомлення боржника про виконання судового рішення, без надання будь-яких підтверджуючих документів, що не може бути доказом фактичного виконання рішення суду.

Копія оскаржуваної постанови позивачу не направлялась, проте, що виконавче провадження закінчено стало відомо лише 16.11.2015 року при ознайомлені з матеріалами виконавчого провадження, а тому вважає, що строк на оскарження постанови від 08.12.2014 року про закінчення провадження не пропущений.

В зв'язку з цим для захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Кір того, вказав, що за період з 01.01.2014 року по 03.08.2014 рік боржник не здійснював жодних перерахунків пенсії позивачу у розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 75-77).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову, вказала, що на виконання рішення суду боржником 31.08.2012 року надано до відділу лист за вих. № 4308/08-21 від 30.08.2012 року згідно якого управлінням проведено перерахунок пенсії згідно ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», загальна сума нарахування становить 98306,10 грн. УПФ м. Кіровограда починаючи з 23.09.2011 року не фінансується Головним управлінням Пенсійного фонду України в кіровоградській області для виплати по додатковим відомостям сформованим на виконання рішень суду. Згідно п. З Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. У 2012 році розмір виплат, що нараховуються відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" врегульовано Постановою Кабміну від 23.11.2011 р. № 1210. Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Оскільки рішення суду в частині, що стосується перерахунку (виплати) стягувачу соціальних виплат на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" без участі боржника виконати неможливо, боржник є бюджетною установою і не має власного майна на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем 04.09.2012 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», копії якої направлено сторонам та до Кіровського районного суду м. Кіровограда разом з оригіналом виконавчого документа. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.11.2012 р. у справі № 1111/8232/12, 2а/1111/813/12, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014 р., скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.09.2012 р. На підставі вище вказаного та керуючись ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 11.09.2014 р. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам та до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Боржником - УПФУ в м. Кіровограді 18.09.2014 р. надано листа про нарахування ОСОБА_1 коштів згідно даного листа в розмірі 98 306,10 грн., а також повідомлено про виплату коштів за період з 01.07.2009 р. по 21.01.2010 р. в розмірі 25 123,14 грн. Державним виконавцем 29.09.2014 р. направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду, а саме: змінити спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення з УПФУ в м. Кіровограді на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 98 306,10 грн. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.10.2014 р. відмовлено в задоволенні вказаного подання. Згідно резолютивної частини виконавчого документа боржника зобов'язано провести нарахування пенсії, що й було виконано та підтверджується матеріалами виконавчого провадження. На підставі вище викладеного та керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 08.12.2014 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам та до Кіровського районного суду м. Кіровограда разом з оригіналом виконавчого документа. Крім того, представником зазначено, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Також, представник державної виконавчої служби зазначав, що в судовому рішенні переданого на виконання зобов'язано УПФ України в м. Кіровограді здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, примус про зобов'язання виплатити ці кошти відсутній. Відтак, ДВС в межах виконання виконавчого листа не зобов'язано вчиняти дії поза межами судового рішення.

19.07.2016 року суд на місці ухвалив замінити неналежну третю особу Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області на належну Кіровоградське об'єднане Управління пенсійного фонду України Кіровоградської області, на задоволення клопотання їх представника.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову. Згідно наданих письмових заперечень вказала, що позовні вимоги позивача є безпідставними, оскільки управлінням згідно рішення суду проведено нарахування та виплату суми 25123,14 грн. за період з 01.07.2009 року по 21.01.2010 рік. Стосовно суми 98306,10 грн., дана сума була нарахована управлінням з урахуванням резолютивної частини рішення Вищого Адміністративного Суду від 10.04.2012 року. Тобто, нараховування проведено після припинення фінансування на державному рівні даних виплат. Позивач фактично намагається стягнути кошти не враховуючи норми, які регулюють порядок виконання даних судових рішень, зокрема: Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та прийняття на виконання даного Закону Постанови Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року. Позивач може використати своє право на виконання рішення через органи Казначейства. На сьогодні подають позов про стягнення коштів позивач не скористався наданим правом на отримання коштів через органи Казначейства(а.с. 71-74).

Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист від 10.04.2012 року про зобов'язання УПФ України в м. Кіровограді здійснити перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі, встановленому ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009 року виходячи з розміру 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком, визначеного відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, та перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі встановленому ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18.05.2009 року, виходячи з розміру 75 % від розміру мінімальної пенсії за віком, визначено відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

13.08.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Крикун Оленою Миколаївною відкрито виконавче провадження з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа.

Відповідно до листа боржника від 18.09.2014 року стягувачу проведено нарахування за розпорядженням за період з 18.05.2009 року по 30.06.2009 рік, з 22.01.2010 року по 22.07.2011 року, нарахована сума становить 98306,10 грн. за період з 01.07.2009 року по 21.01.2010 рік, нарахована та виплачена сума становить 25123,14 грн., буде виплачено в порядку встановленому на законодавчому рівні.

01.10.2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області О.М. Крикун звернувся до суду з поданням про зміну способу виконання рішення суду № 2а-141/10 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про оскарження дій та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що боржником по справі частково виконано рішення суду в частині нарахування пенсії за період з 18.05.2009 року по 22.07.2011 року в сумі 98306,10 грн., проте здійснити виплату цілком неможливо в зв'язку із відсутністю фінансування.

02.10.2014 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда у задоволенні заяви поданні державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області О.М. Крикун про заміну способу і порядку виконання рішення - відмовлено.

08.12.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Крикун Оленою Миколаївною постановою закінчено виконавче провадження в зв'язку з тим, що рішення суду виконано боржником фактично, що підтверджується листами від 30.08.2012 року № 4308/08.21, від 18.09.2014 року № 7515/08-21, стягувачу здійснено перерахунок пенсії по вказаному рішенню суду за період з 18.05.2009 року по 30.06.2009 року, з 22.01.2010 року по 22.07.2011 року (до змін у законодавстві) у розмірі 98306,10 грн., з 01.07.2009 року по 21.01.2010 року нараховано та виплачено 25123,14 грн.

08.12.2014 року за вих. № 19750-19752 державним виконавцем на адресу боржника та стягувача для відома та виконання було направлено вище вказану постанову про закінчення виконавчого провадження.

03.11.2015 року згідно наданої заяви до відповідача представник позивача 16.11.2015 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюється Законом України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно до ч. 3 ст. 27 вищезазначеного Закону встановлено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, а саме: 1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення; 2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За даних обставин особа, яка здійснює виконавче провадження по виконанню того чи іншого виконавчого документа, має право закінчити виконавче провадження шляхом прийняття відповідної постанови.

Як свідчать матеріали справи, підставою для прийняття постанови від 08.12.2014 року ВП № 33841302 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, стало те, що боржником здійснено перерахунок пенсії, про що відділу примусового виконання рішення надіслано лист.

Дану обставину відповідач, визнав, як підставу для закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого листа.

Однак, суд не погоджується з таким висновком відповідача щодо виконання ним виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда та наявності належних правових підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки позивачем фактично не були отримані кошти.

Таким чином, суд ї вважає дії відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки підстава, за якої було закінчено виконавче провадження та прийнято постанову, була передчасно застосована відповідачем, зважаючи на те, що фактично, виконавчий документ не було виконано і як наслідок, - у відповідача були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження у зв'язку з повним виконанням рішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачає, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна та п.1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Так, відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання зазначених у виконавчому документі вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Однак, в порушення вищезазначених вимог Закону, відповідачем не з'ясовано чи виплачені кошти позивачу фактично, не встановлено чи дійсно судове рішення виконане в повному обсязі та належним чином не з'ясовано причини невиконання рішення, а також не притягнуто до відповідальності боржника. Отже, судом встановлено, що відсутні належні докази, які слугували підставою закінчення виконавчого провадження, так постанова державного виконавця є неправомірною.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушенні права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Крім того, відповідно до ст. 51 Закону № 606, передбачено підстави для відновлення виконавчого провадження. А саме, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Враховуючи положення даної норми Закону, суд не вбачає необхідності задоволення вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження, оскільки сам факт скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, передбачає вчинення дій відповідача направлених на відновлення неправомірно закінченого виконавчого провадження.

Щодо вимоги про визнання неправомірною бездіяльність щодо не направлення йому постанови від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження № 33841302 щодо виконання виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року на виконання постанови ВАСУ від 10.04.2012 року, суд у її задоволенні відмовляє.

Так, згідно до ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно до ч. 2 згаданої статті державним виконавцем за умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Таким чином, матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що порушення вище наведеної статі державним виконавцем не було. Стягувачу було достеменно відомо про відкриття виконавчого провадження, він мав змогу слідкувати за проведення виконавчих дій, як через відповідний сайт ДВС отримавши індивідуальний реєстраційний номер, так і безпосередньо звертаючись до державного виконавця в провадження якого перебуває на виконанні виконавчий лист. За наведеного у даній вимозі суд відмовляє.

Щодо строку звернення до суду з адміністративним позовом, матеріали справи не містять докази отримання скаржником постанови про закінчення виконавчого провадження, згідно до заяви від 03.11.2015 року представник позивача 16.11.2015 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, а 26.11.2015 року звернувся до суду.

Таким чином, визначений ст. 181 КАС України десятиденний строк звернення до суду позивачем не пропущений.

За таких обставинах позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кіровоградське об'єднане Управління пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 08.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33841302 по виконанню виконавчого листа № 2а-141/10 виданого 06.08.2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Галаган