Справа № 295/9190/16-а
Суддя: Стрілецька О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/9190/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку і виплаті без обмеження максимальним розміром пенсії державного службовця з 01.05.2016 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця з 01.05.2016 року, виходячи з розміру 86 відсотків від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді Апеляційного суду Житомирської області в сумі 22330,00 грн, визначеної на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2016 року №3-307/500/16 без обмеження максимальним розміром встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенійної системи», з врахування раніше виплачених коштів.

Ухвалою суду від 07.07.2016 року по справі відкрито скорочене провадження.

Відповідач в запереченнях на адміністративний позов просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, а згідно ст. 90 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", норми якого не передбачають здійснення перерахунку пенсій, призначених відповідно до ст. 37 Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до переконання про наявність достатніх підстав для прийняття постанови у даній справі у скороченому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 19.03.2010 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ в розмірі 86% від заробітку.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" в редакції, чинній до 01.01.2015 року, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

03.08.2010 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року (далі за тестом Закон № 2453-VI).

Пунктом 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI встановлено, що незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Розділ Х вказаного вище Закону регулює статус судді у відставці.

Відповідно до ч. 2 ст. 138 Закону № 2453-VI (в редакції чинній на час набрання ним законної сили) встановлювалось, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

В подальшому до Закону № 2453-VI були внесені зміни, внаслідок чого змінилась номерація статей і право судді у відставці на пенсію, щомісячне довічне грошове утримання та право на перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці було врегульовано статею 141 цього Закону.

Таким чином, суддя у відставці мав право на пенсію згідно Закону України "Про державну службу" як на підставі Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року, так і відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, а відтак мав право на перерахунок призначеної пенсії.

За положеннями ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" зі змінами, внесеними Законом України N 76-VIII від 28.12.2014 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України № 889-VIII від 10.12.2015 року «Про державну службу», відповідно до п. 2 Розділу ХІ якого з дня набрання чинності вказаного Закону втратили чинність норми Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, та Постанова Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року "Про введення в дію Закону України "Про державну службу".

Згідно ст. 90 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 року «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції Закону України № 889-VIII від 10.12.2015) було встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія. Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції Закону України № 213-VIII від 02.03.2015) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно статті 73 Закону України "Про Конституційний Суду України" останній приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 08.06.2016 року чинною є редакція ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI, яка передбачає право судді у відставці на перерахунок призначеного щомісячного довічого грошового утримання у зв'язку із збільшенням заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді.

Правовий статус суддів та гарантії їх незалежності визначені Конституцією України та Законом № 2453, що відповідає частині першій статті 126 Основного Закону України, згідно з якою незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях висловлював правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, в тому числі щодо матеріального та соціального забезпечення у вигляді призначення та отримання пенсій та/або щомісячного довічного грошового забезпечення суддів у відставці, які викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. N 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, 8 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Зокрема, в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. За змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Разом з тим, в Рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 р. N 4-рп/2007 вказано, що відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України. Це положення узгоджується з частиною третьою статті 22 Конституції України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Суддям, які вийшли у відставку, призначається пенсія на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", що визначено статтею 43 Закону України "Про статус суддів" . Відповідно до частини четвертої цієї статті судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або щомісячне

довічне грошове утримання. При цьому розмір такого утримання не обмежений.

Так, в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Конституційний Суд України вважає, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізовуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізовувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення (пенсії або щомісячного довічного грошового утримання).

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, пов'язаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону № 2453, законами України.

З огляду на викладене вище, суд, проаналізувавши норми чинного законодавства, якими врегульовано порядок призначення та перерахунку пенсії судді у відставці, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України, які є обов'язковими до застосування судами загальної юрисдикції, приходить до наступного висновку.

На момент звернення позивача до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», фактично відсутнє законодавче регулювання порядку проведення перерахунку пенсії суддям у відставці.

Таким чином, законодавець при прийнятті нового Закону України «Про державну службу» та внесенні змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» залишив незмінним зміст права на призначення пенсії та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але в той же час, передбачивши на законодавчому рівні порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, залишив не врегульованим питання перерахунку пенсії судді у відставці, таким чином звузив обсяг права судді у відставці на перерахунок пенсії, чим знизив досягнутий рівень гарантій незалежності суддів. Право судді на пенсію або за його вибором на отримання щомісячного довічного грошового утримання є однаковими гарантіями незалежності суддів, що відповідає універсальному принципу рівності, гарантованого статею 21 Конституції України.

Отже, законодавцем фактично виокремлено певну категорію суддів у відставці, які мають право на одержання щомісячного довічного грошового утримання. Таке законодавче регулювання суперечить меті встановлення конституційної гарантії матеріального забезпечення суддів як елемента їх незалежності, свідчить про його формальний характер, не відповідає принципу єдиного статусу всіх суддів України та порушує принцип рівності між суддями у відставці, які отримують щомісячне довічне грошове утримання, та пенсію у зв'язку з досягненням пенсійного віку.

Сама по собі відсутність норми про перерахунок пенсій суддям у відставці не є підставою для відмови у такому перерахунку. Право судді у відставці на пенсію є конституційною гарантією. Отже, встановлені Законами України "Про статус суддів" та „Про судоустрій і статус суддів" гарантії матеріального забезпечення судді у відставці, не можуть бути знівельовані і повинні бути дотримані.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню, позивач, як суддя у відставці, яка отримує пенсію на підставі ст. 43 Закону України «Про статус суддів», ст. 37 Закону України «Про державну службу», норм Закону України «Про судоустрій та статус суддів», має право на перерахунок пенсії у зв'язку із збільшення заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді по аналогії з правом суддів у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, які є однаковими гарантіями для суддів у відставці.

Щодо часу, з якого позивач має право на перерахунок пенсії, суд зазначає на наступне.

Згідно статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Рішення Конституційного Суду України, яким було визнано неконституційними положення законів, які обмежували право суддів у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, було прийнято 08.06.2016 року, суд при вирішенні даного спору, застосовуючи аналогію закону, що передбачено ч. 7 ст. 9 КАС України, дійшов висновку, що судді у відставці мають право також і на перерахунок призначеної пенсії, позовні вимоги підлягають задоволенню з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України - з 08.06.2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень, що виступив стороною у справі, або якщо стороною у справі виступила його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 11, 17, 71, 161, 162, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області у перерахунку пенсії ОСОБА_2 у зв'язку із збільшенням заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого на відповідній посаді судді.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_2 пенсію, призначену на умовах ст. 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням складових заробітної плати згідно довідки Апеляційного суду Житомирської області від 17.05.2016 року № 3-307/500/16, в розмірі 86% суми заробітної плати без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи з 08.06.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Стрілецька