Справа № 654/1613/16-а
Суддя: Сіянко В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 654/1613/16-а
Провадження №2-а/654/14/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря - Бакай В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, скасування документів технічної документації,

В С Т А Н О В И В:

06.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про скасування рішення п'ятої сесії VІІ скликання Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 04.03.2016 року за № 45, зобов'язати відповідача виділити земельну ділянку площею 0,19 га та розділити її між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.04.2013 рок у повному об'ємі, посилаючись на те, що оспорюваним рішенням відповідач надав дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту детального плану території, а саме земельної ділянки площею 0,19 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, незважаючи на наявний спір щодо меж суміжних земельних ділянок який існує між позивачем та ОСОБА_2 Так постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.04.2013 року було скасовано рішення Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 23.12.2005 року за № 248 в частині виділення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,19 га в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та зобов'язано встановити межу між суміжними землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На момент зверенння до суду з даним позовом межі між вказаними землекористувачами не встановлено, а акт встановлення такої межі не підписано ОСОБА_1, а тому він не є належним доказом встановлення такої межі.

28.07.2016 року позивач доповнив позовні вимоги та просив суд скасувати документи технічної документації, а саме: акт погодження меж суміжних ділянок за адресою АДРЕСА_1; план кадастрової зйомки земельної ділянки за тією ж адресою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених у позові, з урахуванням доповнень.

Представник відповідача Тимінський І. М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову через його безпідставність та необґрунтованість, у зв'язку з тим, що відповідач у межах наданих йому повноважень, відповідно до ст.ст. 38, 39, 121 ЗК України прийняв оспорювань рішення та надав дозвіл ОСОБА_3 виготовлення проекту детального плану території, а саме земельної ділянки площею 0,19 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, оскільки ОСОБА_3 ще не отримував земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, натомість позивач таку земельну ділянку отримав, до того ж максимальною дозволеною законом площею - 0,25 га, що висвітлено в письмових запереченнях.

Треті особи та їх представник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, оскільки вони придбали у ОСОБА_7 житловий будинок в АДРЕСА_1, і останньому у свій час була виділена земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,41 га, що відображено у відповідних наказах радгоспу «Радянський Азейбарджан». Оскільки вони подарували вказаний будинок своїй неповнолітній доньці, а ОСОБА_3 ще не отримував земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, то він використав передбачене ст. 121 ЗК України своє право на отримання такої ділянки як мешканець села та звернувся з відповідною заявою до сільської ради, яка в межах своїх повноважень прийняла оспорюване позивачем рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням п'ятої сесії VІІ скликання Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 04.03.2016 року за № 45 надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту детального плану території, а саме земельної ділянки площею 0,19 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;

д) організація землеустрою;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У відповідності до статей 38, 39 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За статтею 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, серед іншого:

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Згідно ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до частин 6-11 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Таким чином, у зв'язку із зверненням в порядку ст. 118 ЗК України ОСОБА_3 до відповідача, останній у межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом, який викладений судом вище, прийняв оспорюване позивачем рішення, яке є законним і не підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню як безпідставні та необґрунтовані.

Щодо позовних вимог про скасування документів технічної документації, а саме: акту погодження меж суміжних ділянок за адресою АДРЕСА_1; плану кадастрової зйомки земельної ділянки за тією ж адресою такі вимоги задоволенню не підлягають, так як виходять за межі повноважень суду, визначені в статті 162 КАС України.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.04.2013 рок у повному об'ємі задоволенню не підлягають, оскільки повинні заявлятися в порядку, у спосіб та у строки, встановлені у статтях 181, 267 КАС України.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідача виділити земельну ділянку площею 0,19 га та розділити її між землекористувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки дані питання знаходяться у виключній компетенції органу місцевого самоврядування (відповідача) і не можуть вирішуватися судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 71, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, скасування документів технічної документації відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. М. Сіянко