Справа № 819/1002/14-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 р. Справа № 876/9651/14

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міндоходів у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Тернопільська митниця Міндоходів про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА :

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" №141/2013 від 18.03.2013 в період роботи на посаді головного державного ревізора - інспектора Головного управління Міндоходів у Тернопільській області з 21.06.2013 по 10.09.2013 за позивачкою повинні були зберегтися умови оплати праці відповідно до законодавства для посадових осіб митної служби, а з 11.09.2013 по 27.1.013 виплачуватись різниця між заробітною платою (без премії), визначеною за умовами оплати праці згідно з постановою КМ України "Деякі питання оплати праці працівників митної служби" №676 від 18.07.2012 та розміром заробітної плати на умовах встановлених постановою КМ України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" №268 від 09.03.2006. У зв'язку з наведеним позивачка вважає, що їй було не доплачено заробітну плату в розмірі 7718,05 гривень.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що відповідно до указу Президента України "Про Міністерство доходів і зборів України" №141/2013 від 18.03.2013 в період роботи на посаді головного державного ревізора - інспектора Головного управління Міндоходів у Тернопільській області з 21.06.2013 по 10.09.2013 за позивачкою повинні були зберегтися умови оплати праці відповідно до законодавства для посадових осіб митної служби, а з 11.09.2013 по 27.1.013 виплачуватись різниця між заробітною платою (без премії), визначеною за умовами оплати праці згідно з постановою КМ України "Деякі питання оплати праці працівників митної служби" №676 від 18.07.2012 та розміром заробітної плати на умовах встановлених постановою КМ України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" №268 від 09.03.2006. У зв'язку з наведеним позивачка вважає, що їй було не доплачено заробітну плату в розмірі 7718,05 гривень.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідно до нормативно-правових актів КМ України, якими визначались умови оплати праці для посадових осіб Державної податкової служби, зокрема Постанови КМ України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" №268 від 09.03.2006, не передбачено нарахування та виплату щомісячної надбавки за особливі умови служби в митній службі, ОСОБА_1 при переведенні з Тернопільської Митниці на роботу в ГУ Міндоходів у Тернопільській області втратила право на нарахування і виплату вказаної надбавки, оскільки остання не передбачена для посадових осіб податкових органів.

Вказана надбавка відповідна до п. 3 Указу №141/2013 повинна була зберегтися для ОСОБА_1 лише у разі переведення її в процесі реорганізації з Тернопільської митниці на роботу в Тернопільську митницю Міндоходів, тобто при продовженні роботи в митних органах, але в структурі Міндоходів.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

ОСОБА_1 протягом 30.03.1993 - 20.03.2013 працювала на різних посадах Тернопільської митниці.

21 червня 2013 року ОСОБА_1 на підставі наказу Головного управління Міндоходів у Тернопільській області "Про призначення ОСОБА_1 " №36, призначена в порядку переведення з 21.06.2013 на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу внутрішньої безпеки, як така що успішно пройшла стажування та встановлено посадовий оклад згідно із штатним розписом 1147,00 гривень на місяць.

24 грудня 2013 року наказом Головного управління Міндоходів у Тернопільській області Про звільнення ОСОБА_1 " №194-о позивачку звільнено 27.12.2013 з роботи за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі її особистої заяви. При цьому в наказі доручено головному бухгалтеру при проведенні розрахунку врахувати, що ОСОБА_1 зайво використала 8 календарних днів основної щорічної відпустки.

Як вбачається із довідки про доходи, виданої ОСОБА_1, загальна сума доходу останньої за період з липня 2013 року по грудень 2013 року становила 20304,03 гривні, в тому числі у липні 2013 року - 3149,15 грн., у серпні 2013 року - 2653,65 грн., у вересні 2013 року - 3323,86 грн., у жовтні 2013 року - 5903,84 грн., у листопаді 2013 року 2477,13 грн., у грудні 2013 року - 2796,40 грн.

Правове визначення поняття "заробітна плата наведено у ст. 1 Закону України "Про заробітну плату", відповідно до якої заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 30 Закону України "Про оплату праці" При кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави утримань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Як вбачається із довідки Тернопільської митниці Міндоходів №1094/19-10-05-3-10 від 21.03.2014 грошове забезпечення ОСОБА_1 на момент звільнення з Тернопільської митниці становило 3625,20 гривень і складалось з

- посадового окладу - 1147,00 грн.;

- надбавки за спеціальне звання - 125,00 грн.;

- надбавки за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу із врахуванням надбавки за спеціальне звання - 381,60 грн.;

- надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавок за спеціальне звання та вислугу років - 826,80 грн.;

- щомісячної надбавки за особливі умови служби в митних органах в розмірі 90% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання - 1144,80 грн.

Як вбачається з довідки ГУ Міндоходів у Тернопільській області №11/19-00-95-250 від 17.06.2014 про складові заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи з 21.06.2013 по 27.12.2013 (а.с. 37) розрахунку складових заробітної плати ОСОБА_1 (а.с. 58) під час роботи в ГУ Міндоходів у Тернопільській області ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад в розмірі 1147,00 гривень (тобто в розмірі не меншому розміру посадового окладу на Тернопільській митниці).

Крім того, на момент переведення позивачки з Тернопільської митниці в ГУ Міндоходів у Тернопільській області умови нарахування надбавки за спеціальне звання встановлювались відповідно до постанови КМ Кураїни "Деякі питання оплати праці працівників митної служби" №676 від 18.07.2012, в звязку з чим позивачці відповідно до Положення про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів, затвердженого Постановою КМ України "Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів" №839 від 23.10.2013 та до займаної посади присвоєно ранг, за який позивачка одержувала надбавку в розмірі 60,00 гривень.

Також позивачці за період проходження служби в ГУ Міндоходів у Тернопільській області, як і на роботі в Тернопільській митниці, виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу із врахуванням надбавки за спеціальне звання - 362,10 гривень.

Крім того, як і в Тернопільській митниці, за час проходження служби в ГУ Міндоходів у Тернопільській області ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за високі досягнення у праці чи за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50% посадового окладу з врахуванням надбавок за спеціальне звання та вислугу років - 784,55 гривень.

Також позивачці за період служби в ГУ Міндоходів у Тернопільській області виплачувалась надбавка за таємність в розмірі 10% посадового окладу - 114,70 гривень.

Відповідно до Указу Президента України "Про міністерство доходів і зборів" №141/2013 від 18.03.2013 Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 вказаного Указу №141/2013 установлено, що до прийняття законодавчих та інших нормативно-правових актів за посадовими особами органів державної податкової та митної служб та особами рядового і начальницького складу податкової міліції, які переходять на службу до Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів, членами їх сімей зберігаються умови оплати праці та матеріального забезпечення, пільги та інші соціальні гарантії (у тому числі медичне обслуговування, санаторно-курортне та пенсійне забезпечення), встановлені відповідно до законодавства для посадових осіб органів державної податкової та митної служб та осіб рядового і начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей.

Статтею 13 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Станом на момент переведення ОСОБА_1 з Тернопільської митниці на роботу в ГУ Міндоходів у Тернопільській області схеми посадових окладів, розміри щомісячних надбавок за спеціальне звання та вислугу років посадових осіб митної служби були затверджені Постановою КМ України "Деякі питання оплати праці працівників митної служби" №676 від 18.07.2012, якою, Голові Державної митної служби, начальникам спеціалізованих митних органів, митниць у межах затвердженого фонду оплати праці, надано право, зокрема, установлювати посадовим особам митної служби щомісячну надбавку за особливі умови служби в митній службі у розмірі залежно від стажу служби: понад 5 років - до 30, понад 10 років - до 50, понад 15 років - до 70, понад 20 років - до 90 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання.

Пунктом 1 Постанови КМ України "Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів" №597 від 07.08.2013 було внесено зміни до Постанови КМ України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" №268 від 09.03.2006 та передбачено, що у разі зменшення у зв'язку з прийняттям цієї постанови розміру заробітної плати (без премії), грошового забезпечення (без премії) в окремих працівників, умови оплати праці яких визначені цією постановою, на час роботи на займаній посаді виплачується різниця між заробітною платою (без премії), грошовим забезпеченням (без премії), визначеними за умовами оплати праці згідно з нормативно-правовими актами, що втратили чинність, та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Одночасно, було визнано такою, що втратила чинність Постанову КМ України "Деякі питання оплати праці працівників митної служби" №676 від 18.07.2012.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що оскільки відповідно до нормативно-правових актів КМ України, якими визначались умови оплати праці для посадових осіб Державної податкової служби, зокрема Постанови КМ України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" №268 від 09.03.2006, не передбачено нарахування та виплату щомісячної надбавки за особливі умови служби в митній службі, ОСОБА_1 при переведенні з Тернопільської Митниці на роботу в ГУ Міндоходів у Тернопільській області втратила право на нарахування і виплату вказаної надбавки, оскільки остання не передбачена для посадових осіб податкових органів.

Вказана надбавка відповідна до п. 3 Указу №141/2013 повинна була зберегтися для ОСОБА_1 лише у разі переведення її в процесі реорганізації з Тернопільської митниці на роботу в Тернопільську митницю Міндоходів, тобто при продовженні роботи в митних органах, але в структурі Міндоходів.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд приходить до переконання, що при нарахуванні та виплаті доходу у вигляді заробітної плати ОСОБА_1 Головним управлінням Міндоходів у Тернопільській області було дотримано всіх вимог чинного законодавства, яке регулює структуру та оплату праці працівників Міністерства доходів і зборів України, зокрема Указу Президента України "Про міністерство доходів і зборів" №141/2013 від 18.03.2013, постанов Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників митної служби" №676 від 18.07.2012, "Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів" №839 від 23.10.2013, "Деякі питання оплати праці працівників Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів" №597 від 07.08.2013, а заробітна плата ОСОБА_1 була нарахована та виплачена в повному обсязі.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, спростовані відповідачем в судовому засіданні належними та допустимими доказами, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою відмови в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін постанови суду першої.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 року у справі № 819/1002/14-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар