Справа № 2а-401/2010
Суддя: Тростенюк В. А.
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-401 /2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В. А.

при секретарі Грабовій І.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити дії, зокрема перерахувати та стягнути суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що згідно Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", вона, як мати малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка надається застрахованій особі у розмірі, встановленому ст.43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». При народженні дитини була призначена і виплачувалась ця допомога в менших, ніж передбачено законом розмірах.

Позизачка звернулась до відповідача із заявою про перерахування і виплату належної їй Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомоги в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідач відмовив ОСОБА_1 виконати перерахунок допомоги. Позивачка просить суд розглянути справу у порядку скороченого провадження; визнати дії відповідача по нарахуванню і виплаті їй суми одноразової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - неправомірними; стягнути з відповідача загальну суму недоплаченої їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01 грудня 2009 року по 20 жовтня 2010 року в розмірі 7245, 42 грн.; допустити негайне виконання рішення суду; встановити строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, оскільки позивач вимагає вчинення певних дій; зобов'язати відповідача призначити та сплачувати їй відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" - щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років щомісяця, до закінчення передбаченої законом виплати, а саме з 20 жовтня 2010 року по 01 грудня 2012 року.

До адміністративного позову ОСОБА_1 долучила розрахунок заборгованості, вирахуваний нею особисто, довідку від 20 жовтня 2010 року № 2653, видану відповідачем про виплату належних ОСОБА_1 сум, та клопотання про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними. Дане клопотання позивачка мотивує тим, що про порушення своїх прав вона дізналася з засобів масової інформації. Підготувавши позовну заяву, позивачка звернулась до суду, де їй повідомили, що на офіційному сайті Конституційного суду України оприлюднена інформація про відкриття конституційного провадження на підставі подання верховного суду України щодо відповідності Конституції України положень Закону України «Про внесення деяких змін до законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691 - VI, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України в. судах призупинено провадження у справах про соціальні виплати до вирішення питання по суті, а оскільки рішення Конституційного Суду України може вплинути на розгляд даної категорії справ і на її, зокрема, щоб справу не повернули на доопрацювання, їй порадили не подавати позовну заяву.

Також позивачці додатково повідомили, що в будь-якому разі вона не пропустить строк звернення до суду, оскільки відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду встановлено річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення повістки, причини своєї неявки суду не повідомив, надав суду заперечення, якими зазначив, що Управління праці та соціальної політики Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області проводило та проводить позивачу виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у межах повноважень та за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідні роки, не порушуючи норм діючих законів, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, також посилається на норми ст.99, ст.100 КАС України, які підлягають застосуванню при вирішенні даного спору. Відповідач вважає, що діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією і законами України, іншими нормативно-правовими актами,а тому у суду немає підстав для визнання дій відповідача неправомірними.

Відповідно до вимог п.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо. Згідно ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок

щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Керуючись ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Тому вирішуючи справу стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача, який являється суб'єктом владних повноважень, суми недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зобов'язаний встановити чи діяв відповідач на підставі закону, чи являються його дії безсторонніми та добросовісними.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811 від 21.11.1992 року, Законами України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", "Про Державний бюджет України на 2009 рік", "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Приймаючи до уваги те, що деякі зміни були визнані неконституційними, суд керується нормами Закону в тій редакції, в якій вони регулювали правовідносини між позивачем та відповідачем з урахуванням їх конституційності.

Судом встановлено, що позивачка є матір'ю малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 грудня 2009р. серії 1-ЖД № 202857.

Згідно зі стаїтею 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІИ право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, мають застраховані громадяни України. Відповідно до статті 9 вказаного Закону України фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить ? бір та акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансувань я матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використання цих коштів. Право на вищевказану допомогу відповідно до ст.42 Закону України № 2240- III має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Вказана допомога надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки. Відповідно до статті 43 Закону України № 2240-ІІІ допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Зазначена норма закону введена в дію з 01 січня 2002 року Законом України «Про розмір внесків на деякі види загатьнообо в'язко во го державного соціального страхування» від 11.01.2001 року № 2213- III. Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 06.12.2006р. №453 "Про передач)' функцій призначення та виплати допомоги при народженні дитини та по догляд) за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам від страх) ватьників та робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тим .і, всю втратою працездатності та його відділень органам праці та соціального захист) населення, прийнятим з метою врегулювання питання передачі зазначених функцій га своєчасного надання застрахованим особам зазначених виплат за рахунок

коштів державного бюджету, зобов'язано органи праці та соціального захисту населення з 01 січня 2007р. забезпечити призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі документів, визначених Законом України № 2240-ІІІ у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а також своєчасного формування заявок по коштам державного бюджету, необхідних на виплату застрахованим особам зазначених видів допомоги. Тому, починаючи з 2007 року здійснення виплати допомоги як застрахованим, так і не застрахованим особам проводиться органами соціального захисту населення.

Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік" були внесені зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" № 2811 від 21.11.1992 року, а саме ч.І ст. 15 Закону України була викладена у новій редакції: - "допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців але не менш 130,00 грн." Пункт 3 розділу вказаного закону викладено в наступній редакції: "допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі між: з 01.01.2008р. - 50 відсотків, з 01.01.2009р. - 75 відсотків, з 01.01.2010р. -100 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130,00 грн." Отже, з моменту набрання чинності Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а саме з 01.01.2008р. вказані норми закону стали діяти у новій редакції. Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" №2811, і тому з 01.01.2008 р. розбіжності між законами в частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку врегульовані, при цьому, як для застрахованих так і для не застрахованих осіб.

Матеріалами справи встановлено і підтверджено поясненнями позивачки в судовому засіданні, що вона для визначення права на більш високий розмір допомоги не надала відповідачу заяву про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням доходів та не надала довідки про склад сім'ї, довідки про доходи всіх членів своєї родини за попередні шість місяців, а також не заповнила декларацію про доходи та майновий стан. Суд вважає, іцо позивачка своєю бездіяльністю добровільно відмовилася від права на більш високий розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідачем позивачці була призначена одноразова допомога при народженні дитини, відповідно до діючого законодавства, та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 грудня 2009 року по 01 грудня 2012 року, в розмірі 130,00 гривень на дитину, відповідно до положень Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік". Тому щомісячні виплати позивачки з 01 грудня 2009 року по теперішній час і складали по 130,00 грн.

Відповідно до ч.З ст.46, ст.54 Закону України "Про державний бюджет на 2009 рік" та ст.45 Закону України "Про державний бюджет на 2010 рік" встановлено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначаються і здійснюються в розмірах та в порядку, визначених Кабінетом Міністрів України. Розміри соціальних арантій на 2009 р. та 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, Законами України "Про державний бюджет на 2009 рік", "Про державний бюджет на 2010 рік" та нормативно- правовими актами Кабінету Міністрів України. Постановою КМУ від 27.12.2001р. №1751 із змінами від 20.08.2008р. встановлений розмір допомоги по догляд' за дитиною до досягнення нею трьох років та порядок їх нарахування, співпадає з положеннями викладеними в ч.З Перехідних положень Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Норми законодавства, згідно яких були внесені вищевказані зміни в ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" не визнані неконституційними, а відтак є чинними, тому застосуванню підлягає редакція ст. 15 Закону, яка діяла в 2009 та в 2010 роках. Саме в такому розмірі відповідач виплачував, а позивач отримувала допомогу но догляду за дитиною в 2009 та 2010 роках, що відповідає чинному в цей період законодавству. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для визнання дій відповідача по нарахуванню і виплаті суми одноразової допомоги при народженні та допомоги по догляду за дитиною до 3-х років неправомірними, оскільки права позивача в 2009 - 2010 роках не порушені.

Крім того суд зазначає, що за позивачка без поважних причин пропустила строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав, встановлений ч. 5 ст.99 КАС України і підстав для його поновлення немає. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо порушення прав позивача в 2009 та 2010 роках не підлягають задоволенню у повному обсязі, а також відсутні підстави для задоволення позову наперед, тобто після подачі позову і до 01 грудня 2012 року, оскільки ця вимога суперечить діючому законодавству.

Керуючись ст.ст. 24, 124 Конституції України, ст.ст. 4,5, ч.І ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21.11.1992 року №2811, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", "Про Державний бюджет України на 2009 рік", "Про Державний бюджет України на 2010 рік", Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" від 18.03.2001 р №2240-111, ст.ст.6-34. 71, 89, 99, 100, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні строку ОСОБА_1 для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання дій неправомірними - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області про визнання дій відповідача по нарахуванню і виплаті позивачці одноразової допомоги при народженні дитини та догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними; про стягнення з відповідача загальної суми недоплаченої їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01 грудня 2009 року по 20 жовтня 2010 року в розмірі 7245, 42 грн.; зобов'язання відповідача призначити та сплачувати їй відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" - щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6-ти років щомісяця, до закінчення передбаченої законом виплати, а саме: з 20 жовтня 2010 року по 01 грудня 2012 року, ті інших позовних вимог - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення постанови, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: