Справа № 815/1916/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1916/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщені суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, за участю третьої особи ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання неправомірним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23438715 від 05.08.2015 року, на підставі якого було внесено запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 61 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою:АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (м.Київ, вул.Межигірська, буд.22, ),-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, за участю третьої особи ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" про визнання неправомірним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23438715 від 05.08.2015 року, на підставі якого було внесено запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 61 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою:АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (м.Київ, вул..Межигірська, буд.22, ).

В судовому засіданні 15.08.2016 року судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження згідно положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, оскільки представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.153), представник відповідача та представник третьої особи були сповіщені належним чином про день, час та місце слухання справи, але в судове засідання не з`явилися, ніяких клопотань від них не надходило.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Цукурова Світлана Сергіївна, на підставі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є спеціально уповноваженою особою та згідно ст.4,8 цього ж Закону здійснює повноваження щодо реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, а тому його рішення, дії чи бездіяльність з цього приводу на підставі ст.55 Конституції України, ч.1, п.2 ч.1 ст.17, ст.104 КАС України можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства.

17.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 50000,00 дол. США з процентною ставкою 12,3 % річних строком до 17.11.2016 року (а.с.29-33). Також, 17.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (а.с.23-27). Відповідно до п.1.6.1 договору, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 16,0 % річних.

Для забезпечення виконання вказаного договору, 17.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за №6038, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Ситніковою Ю.Д., згідно умов якого, ОСОБА_1 передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» належну їй на праві приватної власності двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-19).

ПАТ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», відповідно до Договору факторингу №1 від 12.12.2011 року свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника по вищевказаним кредитним договором.

На підставі Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки було змінено іпотекодержателя нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1, дане майно виступало забезпеченням по виконанню зобов'язань по кредитному договору №0 від 17.11.2006 року на підставі іпотечного договору від 17.11.2006 року укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк».

05.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою Світланою Сергіївною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №23438715, номер запису про право власності 10692283 від 05.08.2015 року та внесено запис про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 52759017 від 06.02.2016 року (а.с.73).

Суд оцінюючи обставини справи, приходить до висновку, що на теперішній час існують підстави для визнання протиправними дій відповідача з проведення державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: №23438715 номер запису про право власності 10692283 від 05.08.2015 року з наступних підстав:

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки

Частиною 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

В той же час, згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV визначено можливість позасудового врегулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Таким чином, обставини справи свідчать про те що, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» самостійно обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом позасудового набуття, права, власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898-IV, вказане позбавило його будь яких наступних вимог по виконанню основного зобов'язання, яке забезпечувалось нерухомим майном, що розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №52759017 від 06.02.2016 року відомості в державному реєстрі іпотек на нерухоме майно що розташоване за адресою, АДРЕСА_1, відсутні та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта №52759017 від 06.02.2016 року відомості в державному реєстрі іпотек на нерухоме майно що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, відсутні.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом,

Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ч.1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст.37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем.

Зазначене право походить також із змісту ст.37 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-ІУ, згідно з якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пунктом 46 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Положення законодавства України знаходять своє відображення у тексті іпотечного договору зареєстрованого за номером 932 п. 4.1, 4.2 та п. 5.2.

Позивач зазначає, що аналіз наведеної вище норми дає підстави для висновку про те, що обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним тільки в разі, коли така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання такої вимоги.

Пунктом 46 Порядку № 868 визначено вичерпний та безальтернативний перелік документів, що підлягають подачі у разі проведення державної реєстрації права власності на Підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний №23438715 від 05.08.2015 року вчинено без дотримання вимог Закону № 1952-ІУ та Порядку №868, а відтак підлягає визнанню неправомірним та скасуванню.

Суд також вважає за необхідне на підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України винести постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 23438715 від 05.08.2015 року, на підставі якого було внесено запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 61 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., яка розташована за адресою:АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (м.Київ, вул.Межигірська,буд.22, ).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.