Справа № 804/16419/15
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2016 рокусправа № 804/16419/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Коршуна А.О. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

представник позивача: ОСОБА_1,

представник відповідача: Мітрюхіної Євгенії Іванівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа без самостійних вимог Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа без самостійних вимог Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного договору, в ПАТ "Дельта Банк" на депозитному рахунку розміщено грошові кошти в розмірі 5318 дол. США. Однак, позивачу стало відомо, що договір банківського вкладу, на підставі п.7 ч.3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнаний нікчемним. З такими висновками позивач не погоджується та вважає його необґрунтованим.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року у задоволенні адміністративного відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не доведено наявність правових підстав з боку відповідача ані для визнання договору банківського вкладу нікчемним, ані для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Вважає дії Уповноваженої особи суперечать приписам закону та є протиправними.

В запереченнях на апеляційну скаргу зазначено, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому не підлягає скасуванню. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2015 р. між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір №007-07879-240215 банківського вкладу "Зростаючий" в іноземній валюті, строком до 10.03.2015 р. та укладено Додаткову угоду до даного договору. Відповідно до платіжного доручення від 24.02.2015 р. ОСОБА_5 на розрахунковий рахунок (р/р НОМЕР_1) у ПАТ "Дельта Банк", а саме ОСОБА_3 перераховано кошти в розмірі 5318 дол. США. Постановою Правління Національного банку України №150 ПАТ "Дельта Банк" 02.03.2015 р. віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02.03.2015 р. в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р. включно та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08.04.2015 р. було внесено зміни до рішення №51 від 02.03.2015 р. та запроваджено в ПАТ "Дельта Банк" тимчасову адміністрацію з 03.03.2015 р. по 02.09.2015 р. Також, 15.09.2015 р. складено Протокол засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ "Дельта Банк", призначеної наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" №408 від 29.05.2015 р., відповідно до якого виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п.7 ч.3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". На підставі вказаного Комісією запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Дельта Банк" видати відповідний наказ щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на вкладні рахунки були перераховані іншими фізичними особами, та які є нікчемними згідно п.7 ч.3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та щодо застосування наслідків такої нікчемності. Наказом №813 від 16.09.2015 р. щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями, до позивача застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи дану справу суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів апеляційної інстанції, такий висновок не ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України «суб'єкт владних повноважень» - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Отже, публічно-правовим спором є той спір, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Постановою ВСУ від 15.06.2016 року ( справа № 826/20410/14) при розгляді подібної справи зазначено, що Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини 3 статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом 2 частини 2 статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що Банк знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права до встановлених у справі обставин, то постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 203, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2016 року - скасувати.

Провадження у адміністративній справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Л.П. Туркіна