Справа № 332/2667/16-а
Суддя: Федоренко О. І.
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2667/16-а
Провадження № 2-а/332/118/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Федоренка О.І.,

при секретарі - Євдокимовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що з 15 липня 1998 року вона перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м.Запоріжжя та отримує пільгову пенсію по списку №1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення їй пенсії вона продовжувала працювати до 1999 року та на теперішній час не працює. З липня 2008 року вона набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та 27 липня 2016 року звернулась до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до вимог вище вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують року звернення. Але, листом №109/С-8 від 08 липня 2016 року Управлінням пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя їй відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки, на думку відповідача, вона вже і так отримує пенсію за віком. З даним рішенням вона не згодна та вважає його таким, що порушує її гарантоване Конституцією та Законами України право на пенсію за віком, з наступних підстав. З 1998 року відповідачем йому було призначено пенсію на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і на той період часу у неї не було інших варіантів для призначення пенсії, та не було можливості обирати, за яким законом виходити на пенсію. Оскільки 07 липня 2008 року їй виповнилося 55 років, з 07 липня 2008 року вона отримала право на призначення пенсії за віком на загальних підставах. Таким чином, йї має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч.1 ст. 26 та ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Станом на день призначення пенсії на пільгових умовах, їй не могло бути призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона на той час не досягла відповідного віку і крім цього, вказаний Закон набув чинності лише 01.01.2004 року. Враховуючи, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено призначення пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку, вважає дії відповідача щодо відмови в призначені їй пенсії за віком відповідно до цього Закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим Законом, оскільки раніше їй було призначено пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави призначення пенсії, а за призначенням пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона звернулась вперше у 2016 році.

Просить суд визнати протиправними дії УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя щодо відмови у призначені їй пенсії за віком згідно поданої нею заяви від 27.07.2016 року згідно ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та застосувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Зобов'язати відповідача призначити та здійснити перерахунок і виплату їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно поданої заяви від 27.07.2016 року відповідності до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Суду надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився. Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності представника відповідача, а також надані письмові заперечення на позов, відповідно до яких відповідач позовні вимоги не визнає виходячи з наступного. Позивач на даний час і так отримує пенсію за віком. Крім того, при переведенні з одного виду пенсії на інший, враховується заробітна плата за період страхового стажу, зазначеного в ч. 1 ст. 40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, а тому проводити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої зарплати за 3 останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком не має законних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийняті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(в редакції чинній на момент первинного призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 1) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день та підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що позивач з 07.07.1998 року перебуває на обліку в УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя та отримує пільгову пенсію за списком № 1 зі зниженням пенсійного віку згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(а.с.6). Після досягнення 55 річного віку, з липня 2008 року позивачка набула право на призначення державної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, статтею 26 вказаного Закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 55 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

27 липня 2016 року позивачка звернулась до відповідача УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ч.2 ст. 40 вказаного Закону (а.с.8). На вказану заяву позивача відповідачем, на підставі листа за № 109/С-8 від 08.08.2016 року, було відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на те, що ОСОБА_1 вже отримує пенсію за віком та повторне призначення пенсії за віком суперечить чинному законодавству України, також як і застосування показника середньої заробітної плати за 2015 рік. (а.с.9-10).

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за вибором.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату(дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при призначенні пенсії за віком, застосовується показник середньої заробітної плати (доход) в Україні, з якого сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Пільгова пенсія із зниженням пенсійного віку, яку на даний час отримує позивачка, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена, а передбачена іншим законом, яким є Закон України «Про пенсійне забезпечення». Позивачці було призначено пільгову пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачка вперше звернулась до відповідача 27 липня 2016 року. Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для всіх категорій осіб - це пенсія за віком. Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувалась раніше, то право на пенсію за віком виникло у неї вперше. Отже, у даному випадку перехід на інший вид пенсії не відбувається і тим більш не можна вважати, що позивачка на даний час вже отримує пенсію за віком на загальних підставах.

Положеннями статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак, у даному випадку, відповідно до заяви ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачка звернувшись до відповідача 27 липня 2016 року із заявою про призначення їй пенсії за віком, реалізувала надане законом право вибору одного з видів пенсії, оскільки відповідно до наданих суду доказів, до звернення із вищезазначеною заявою до УПФУ в Заводському районі м. Запоріжжя, позивачка мала право на отримання пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку вона отримувала з 07.07.1998 року та з досягненням 55 річного віку вона набула право на пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що в процесі судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність своїх дій, а надання відповідачем лише письмової інформації на заяву позивача не звільняє орган Пенсійного фонду від обов'язку призначити позивачу вид пенсії, визначений ним у відповідній заяві.

Враховуючи вищенаведене, на підставі наявних та оцінених доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4, 18, 71, 86, 159-163, 185-186,254 КАС України,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя, щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя призначити та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком з 27.07.2016 р. згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 551,2 грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.І. Федоренко