Справа № 2-а-965/10
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-965/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді,- ОСОБА_1

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Державної Автомобільної Інспекції УМВС України в Рівненській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і визнання дій неправомірними,-

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом до Управління Державної Автомобільної Інспекції УМВС України в Рівненській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і визнання дій неправомірними звернувся ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВК №064406 від 14 січня 2010 року, винесену інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 450 грн., посилаючись на ті обставини, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Вважав що він ніяким чином не порушив закону, а протоколи та постанова про накладення адміністративного стягнення на нього складено не правомірно. Крім того, при накладенні адміністративного стягнення мають враховуватися обставини, що пом'якшують відповідальність ст. 33 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно. Причин своєї неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.107 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає що порушено її права у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ВК №064406 від 14 січня 2010 року, винесеної інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3, 14 січня 2010 року о 10 год. 50 хв. на автодорозі Городище-Рівне 91 км ОСОБА_2 керував автомобілем марки Шевролет-Ніва дн.з. ВК 1608 АВ порушив правила зупинки, здійснив зупинку автомобіля на посадовому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів та не маючи при собі чинного договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив П.15.9.Е та п.2.1.г ПДР України. Ураховуючи, що ОСОБА_2 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122; ч.1 ст.126 КУпАП та керуючись положенням статті 14-1, частин п»ятої, шостої етапі 258 та статті 283 КУпАП, постановив, притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 450,00 грн.

Як вбачається з пояснень позивача, свою вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень він не визнав та пояснив, що 14 січня 2010 року о 10 год. 50 хв. він дійсно керував транспортним засобом марки «Шевролет-Ніва» д.н.з. НОМЕР_1 та рухався з пасажирами на 91 км автодороги Городище-Рівне. Він здійснив вимушену зупинку на зупинці по причині, що в автомобілі спустило переднє ліве колесо. На обочину він заїхати не міг через погодні умови, а саме замерзші брили снігу. А на посадковому майданчику йому було зручно замінити колесо і він при цьому не створював ніяких перешкод учасникам руху. До того ж, в цій ситуації він діяв відповідно до п. 15.15 ПДР та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. Все це він та пасажири, які знаходились в його салоні, пояснювали інспектору ДПС, однак він на їх пояснення не відреагував.

Що стосується того, що при цьому не було оригіналу договору обовязкового страхування

цивільної відповідальності власників транспортних засобів, то в протоколі ним було дане пояснення зданого приводу і інспектору ДПС він пред»явив оригінал талону на страховку і ксерокопію договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних транспортних засобів.

За таких обставин вважає дії інспектора ДПС Рівненської роти ОСОБА_3 неправомірними, а накладене на нього адміністративне стягнення незаконним.

Вважає, що ним не було допущено порушень правил дорожнього руху, тому його і не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд вважає, ,що дії позивача були невірно кваліфіковані працівником ДАІ, а саме ним не було допущено порушень вимог ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш, як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішоходних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішоходних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Відповідно до п.9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

У даному випадку, позивач ОСОБА_2 діяв у відповідності до вимог ПДР України, тому суд вважає що будь-яких порушень правил дорожнього руху позивачем допущено не було, а навпаки, ним були дотримані вимоги п.9.9 - 9.11 ПДР України при виникненні вимушеної зупинки, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, талона до нього, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом, а у випадках, передбачених законодавством, належно оформленого дорожнього (маршрутного) листа або документів на вантаж, що перевозиться, ліцензійної картки на транспортний засіб, а так само поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.1. г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу (крім водіїв транспортних засобів Збройних сип) у разі укладення такого договору.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, на вимогу інспектора ДПС він предявив оригінал талону на страховку та ксерокопію договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів.

З вищезазначених норм КУпАП та ПДР України не передбачено, що наявність у водія ксерокопії договору обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів визнається як відсутність даного договору у водія взагалі.

Тому суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП.

З наведених фактів випливає що уповноваженою особою інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 0.0. всупереч положенням ст.ст.245,251 КУпАП не було зясовано повно і обєктивно обставин справи, а відтак чи винен він у вчиненні даного правопорушення, чи є в його діях склад адміністративного правопорушення, чи підлягає він притягненню до адміністративної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 0.0. було проігноровано вимоги чинного законодавства щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, а саме: не відібрано пояснень у свідків, які були іншими учасниками дорожнього руху, не відібрано пояснень безпосередньо у пасажирів які перебували в салоні автомобіля позивача, інспектором не було відібрано письмових пояснень і зауважень щодо змісту постанови, не розяснено процесуальні права.

Також суд вважає, що у відповідності до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення повинно враховуватись уповноваженою особою характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, ідо помякшують і обтяжують відповідальність порушника

Однак, як вбачається з вищезазначеної постанови по справі про адміністративне правопорушення,

інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 при накладенні на позивача адміністративного стягнення не була зясована жодна з вищезазначених обставин і як наслідок постанова винесена не обєктивно та упереджено.

Судом постановлено, що постанова є незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне і обєктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є достатні дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.287 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно- правові справи: про накладення адміністративних стягнень, тобто ці справи підлягають розгляду у судах загальної юрисдикції у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, зазначені положення Конституції України, а також положення чинного законодавства, норми Кодексу України про Адміністративні Правопорушення. п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06 березня 2008 року №2, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обгрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3.19.21,22,48 Конституції України, ст.ст.2,17,100,102, 104,105,106 КАС України, ст.ст.245,251,254,256,268,280,285,287-289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити.

Скасувати постанову серії ВК №064406 по справі про адміністративне правопорушення, складену інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 від 14 січня 2010 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450,00 грн. за ч.1 ст.122 та ч,1 ст.126 КУпАП.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 відповідно до постанови серії ВК №064406 по справі про адміністративне правопорушення, складену інспектором ДПС РР ДПС для ОДДЗ ОСОБА_3 від 14 січня 2010 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450,00 грн. за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП закрити у звязку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сипи після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Постанова також може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: