Справа № 808/8610/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Справа № 808/8610/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "СПЕЦЗАХИСТ"

до: Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2015 № та від 05.10.2015 № , -

за участі представників сторін:

від позивача - Машко Г.І. (довіреність № 02/15 від 01.04.2016)

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "СПЕЦЗАХИСТ" до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області (правонаступником якої є відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2015 №, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 209638,00 грн. та податкового повідомлення-рішення від 05.10.2015 № , яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 362925,00 грн.

Ухвалою суду від 12.11.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/8610/15, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 24.11.2015. За клопотанням сторін провадження у справі зупинялось. Судове засідання призначено на 01.08.2016.

В ході судового розгляду судом здійснено процесуальне правонаступництво та замінено відповідач на належного - Запорізьку об'єднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Запорізькій області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повному обсязі та просив їх задовольнити. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що ТОВ "ІПВК "Спецзахист" на час перевірки окрім надання листів про помилковість уточнюючих розрахунків також була подана податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року та звітна нова податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року, якими були відкориговані усі рядки декларації та відображено реальні показники податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Враховуючи приписи статті 50 Податкового кодексу України, ДПІ повинна була у своїх базах відобразити нові показники та не брати до уваги попередній звітний період.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення, що є предметом оскарження є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача до суду не прибув.

В ході судового розгляду надав суму письмові заперечення. Згідно яких зазначив, що зазначив, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, то ж підстав для скасування спірних повідомлень-рішень немає.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, 01.08.2016 судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши представника позивача, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що, відповідно, підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, у порядку статті 76 глави 8 розділу II Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2015 року "АПВК "Спецзахист" з питання достовірності визначення показників, відображених в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року (від 19.05.2015р. N , з додатками), (від 10.06.2015р. №, уточнюючого розрахунку за квітень 2015 р. від 08.06.2015 року №91 16760063, уточнюючого розрахунку за квітень 2015 р від 16.06.2015 року №), в ході яких встановлено порушення.

в порушення пункту 200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України п. п. 6 підрозділу III Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за№ 1267/26044 зі змінами та доповненнями - платником віднесено суму 347 782 грн. до рядку 23.1 - "зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість" за квітень 2015 року, але згідно підсистеми "Облік платежів" АС "Податковий блок" на особовому рахунку підприємства значився податковий борг у розмірі 261 995 грн.;

в порушення пункту 200.1, ст.200 розділу V Податкового кодексу України, та Розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044 зі змінами та доповненнями - платником зменшено суму ПДВ , яка підлягала нарахуванню та сплаті за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 та 25.1) уточнюючого розрахунку № від 16.06.2015 року за квітень 2015 року у розмірі 53 972 грн., оскільки дана сума вже зменшена за результатами уточнюючого розрахунку № від 08.06.2015 року, внаслідок чого на особовому рахунку неправомірно виникла переплата у розмірі 53 972 грн.

Тобто, 08.06.2015 року підприємством поданий уточнюючий розрахунок з ПДВ за квітень 2015 року № , в якому платник декларує суму 364 357 грн. у рядку 23.1 (зараховується у зменшення суми податкового боргу) та зменшує нараховану до сплати суму і розмірі 53 972 грн. (рядок 25.1 декларації).

10.06.2015 року поданий уточнюючий розрахунок з ПДВ за квітень 2015 року, в якому платник зменшує суму, яку раніше декларувалось згідно уточнюючого розрахунку № на 36 620 грн. у рядку 23.1 (зараховується у зменшення суми податкового боргу).

Згідно статті 76 8 розділу II Податкового кодексу України 17.06.2015 року проведено камеральну перевірку вищезазначених уточнюючих розрахунків, за результатами якої порушень не встановлено.

11.06.2015року платником ТОВ "ІПВК "Спецзахист" надано лист, з вимогою анулювати вищезазначені уточнюючі розрахунки.

При перевірці уточнюючих розрахунків № від 10.06.2015 року , №, від 08.06.2015 року не встановлено порушень вимог вищезазначених норм Податкового Кодексу України, та вимог, викладених у наказі Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. року № 966 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Мін'юсті України 14.10.2014р. за № 1267/26044, тому лист №1 1/06-2 та №11/06-01 від 11.06.2015 року (вх. ДП1 від 11.06.2015 року) ДП1 залишено без задоволення. Платника про рішення ДПІ повідомлено листом №6320/15-1 від 18.06.2015 року.

Згідно ІС "Податковий Блок" уточнюючі розрахунки від 10.06.2015р № та від 08.06.2015р № мають статус "прийнято".

16.06.2015року ТОВ "ІПВК "Спецзахист" надіслано уточнюючий розрахунок №, за квітень 2015 року в якому платник декларує суму 347 782 грн. у рядку 23.1 (зараховується у зменшення суми податкового боргу), проте згідно карти особового рахунку по платнику на момент подачі уточнюючого розрахунку значився борг у розмірі 261 995 грн.

Згідно уточнюючого розрахунку з ПДВ за квітень 2015 року, платником збільшено податковий кредит , який в свою чергу віднесений у зменшення суми податкового боргу по контрагенту ТОВ "ПРОЕКТ-АКТИВ"( 39379760) (ДПІ У СОЛОМ'ЯНСЬКОМУ РАЙОНІ ТУ ДФС У М.КИЄВА), який має 9 стан, та декларація якого за квітень 2015 року визнана "до відома". Розбіжності згідно системи автоматичного співставлення складають 1 708 589 грн.

За результатами камеральної перевірки встановлено, що підприємством порушено пункти 200.Т , 200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу України та Розділу VI, п. п. 6 підрозділу III Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044 зі змінами та доповненнями, а саме :

платником віднесено суму 347782 грн. до рядку 23.1 "зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ уточнюючого розрахунку з ПДВ" за квітень 2015 року, але згідно підсистеми "Облік платежів2 АС "Податковий блок" на особовому рахунку підприємства значився податковий борг у розмірі 261995 грн.

- в порушення пункту 200.1 , ст.200 розділу V Податкового кодексу України, та Розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 за № 1267/26044 зі змінами та доповненнями - платником зменшено суму ПДВ , яка підлягала нарахуванню та сплаті за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 та 25.1) уточнюючого розрахунку № від 16.06.2015 року за квітень 2015 року у розмірі 53 972 грн., оскільки дана сума вже зменшена за результатами уточнюючого розрахунку №91 16760063 від 08.06.2015 року, внаслідок чого на особовому рахунку неправомірно виникла переплата у розмірі 53 972 грн.

На підставі вищезазначеного 23.06.2015 р. складено акт камеральної перевірки № 192/15- 1/37778452 з питань достовірності визначення показників, відображених в податковій звітності з податку на додану вартість за квітень 2015 року.

ТОВ "ІПВК "Спецзахист" надано заперечення від 06.07.2015 року № 06/07-01 до акту камеральної перевірки № 192/15-1/37778452 від 25.06.2015 року "Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за квітень 2015 року".

17.07.2015 року складено податкове повідомлення - рішення № .

Підприємством ТОВ "ІПВК "Спецзахист" подано первинно скаргу до ТУ ДФС у Запорізькій області від 27.07.2015р № 27/07-1 (вх. № 6364/10 від 27.07.2015р.) на податкове повідомлення - рішення ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ТУ ДФС у Запорізькій області від 17.07.2015 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

ГУ ДФС у Запорізькій області залишено без змін податкове повідомлення - рішення ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області від 17.07.2015 №, а скаргу - без задоволення та збільшено на 241950 грн. розмір нарахованого податкового зобов'язання з податку на додану вартість і на 120975 грн. розмір застосованих штрафних (фінансових) санкцій згідно з згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

За результатами рішення про результати розгляду первинної скарги ДПІ в Орджонікідзевському районі ГУ ДФС у Запорізькій області винесено ППР форми "Р" від 05.10.2015 року № , згідно якого визначено суму основного платежу у розмірі 241 950 грн.

Вважаючи вказані повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як свідчать матеріали справи, в акті зазначено, що перевіркою показників уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2015 року №, який надано до ДПІ 16.06.2015 року, підприємством порушено пункти 200.1, 200.4 статті 200 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 року №966, а саме:

- платником віднесено суму 347782грн. до рядку 23.1 - "зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість" за квітень 2015 року, але згідно підсистеми "Облік платежів" АС "Податковий блок" на основному рахунку підприємства значився податковий борг у розмірі 261995грн.

- платником зменшено суму ПДВ, яка підлягала нарахуванню та сплаті за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 25 та 25.1) уточнюючого розрахунку № від 16.06.2015 року за квітень 2015 року у розмірі 53972грн., оскільки дана сума вже зменшена за результатами уточнюючого розрахунку № від 08.06.2015 року, внаслідок чого на особовому рахунку неправомірно виникла переплата у розмірі 53972грн.

- підприємством неправомірно віднесено у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість, суму у розмірі 85787грн. та неправомірно зменшено суму ПДВ, яка підлягала нарахуванню та сплаті в бюджет по уточнюючому розрахунку за квітень 2015 року на суму 53972грн.

Однак, як свідчать матеріали справи, до початку перевірки ТОВ "ІПВК "Спецзахист" надало до ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області листи вих. № 11/06-1, 11/06-2 від "11" червня 2015 року про їх анулювання у зв'язку з помилковим поданням, тож і підстав для проведення камеральної перевірки вищезазначених уточнюючих розрахунків від 08.06.2015 року, 10.06.2015 року та 16.06.2015 року у податкового органу не було.

Пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України кореспондує, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Тобто, у даному випадку податковим органом проведено камеральну перевірку уточнюючих розрахунків, якими корегувалися показники квітня 2015 року після отримання листа від ТОВ "ІПВК "Спецзахист" відносно їх помилкового подання.

Пунктом 50.1. статті 50 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Аналогічні вимоги містяться у пункті 1 розділу ІV Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 25.11.2011 року №1492, а також зазначено, що виправлення помилок, що допущені при заповненні уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість здійснюються виключно шляхом подання нового уточнюючого розрахунку з урахуванням показників попереднього уточнюючого розрахунку.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, ТОВ "ІПВК "Спецзахист" на час перевірки окрім надання листів про помилковість уточнюючих розрахунків також була подана податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року та звітна нова податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2015 року, якими були відкориговані усі рядки декларації та відображено реальні показники податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Враховуючи приписи статті 50 Податкового кодексу України, податковий орган мав би у своїх базах відобразити нові показники та не брати до уваги попередній звітний період.

Однак, з Акту перевірки не вбачається на підставі яких первинних документів встановлено, що за бухгалтерським та податковим обліком ТОВ "ІПВК "Спецзахист" у квітні не враховані податкові зобов'язання на суму саме 139759,00грн. і додатково 241950,00грн., оскільки за даними підприємства розрахунок був проведений вірно, показники декларації були виправлені декларацією за травень 2015 року.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, яке визначено згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів. Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу), чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Жодного спору щодо задекларованого податкового кредиту за квітень 2015 року між сторонами не існує.

Згідно статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пункт 46.1 статті. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПКУ, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, підставами для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації відповідно до пункту 201.10 статті 201 Кодексу, бухгалтерської довідки, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 Кодексу, або інших документів, передбачених пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.

Тобто відповідач не має права самостійно визначати вірність або помилковість податкової звітності, це можливо лише за допомогою співставлення задекларованого податкового кредиту з податковими зобов'язаннями постачальників, і оскільки завишення показників в уточнюючому розрахунку не співпадало зі зміною податкових зобов'язань контрагентів - постачальників ТОВ "ІПВК "Спецзахист" дані уточнюючі розрахунки були відкликані позивачем як помилково подані.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем дотриманні законні підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначені статтею 198 ПКУ .

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, у зв'язку з тим, що позивачем спростовані висновки податкового органу з результатами перевірки, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та законність висновків зроблених в акті перевірки та обґрунтованість податкових повідомлень - рішень, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а податкові повідомлення-рішення скасуванню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Як зазначено у частині першій статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області від 17.07.2015 № та від 05.10.2015 № .

Судовий збір у розмірі 8588,45 грн. (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят вісім гривень 45 коп.) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНЖЕНЕРНО-ПРОЕКТНО ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "СПЕЦЗАХИСТ" () за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко