Справа № 804/2296/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2016 р. Справа № 804/2296/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни; Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із позовними вимогами щодо:

визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни щодо не включення ОСОБА_1 (пров. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства "Актабанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою у розмірі 200 000, 00 грн.;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «Актабанк» Приходько Юлії Вікторівни налати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 (пров. АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства "Актабанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною йому сумою у розмірі 200 000, 00 грн.

Адміністративний позов не відповідав вимогам ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою суду залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків до 30 травня 2016 року шляхом надання до суду позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог, передбачених статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України із уточненням позовних вимог звернених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2) з наведенням відповідного обгрунтування, або з виключенням особи, до якої не звернуті позовні вимоги, з числа осіб, що беруть участь у справі - шляхом викладення тексту позовної заяви у новій редакції з наданням копій позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості осіб, що беруть участь у справі.

На виконання ухвали суду від 25 квітня 2016р. позивач виправила вказані недоліки у зазначений судом строк, надавши до суду позовну заяву у новій редакції із виключенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у якості відповідача 2 по справі.

Ухвалою суду від 31.05.2016р. відкрито провадження по справі №804/2296/16.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, викладених ОСОБА_1 у позовній заяві, а також положень чинного законодавства, суд доходить до висновку, що провадження по справі №804/2296/16 підлягає закриттю, зважаючи на наступне.

У відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах (п. 6 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - справою адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що предметом розгляду заявленого позову, є надання оцінки бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Актабанк" Приходько Юлії Вікторівни щодо не включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Актабанк" під час процедури ліквідації банку.

Частиною 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно із статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, уповноважена особа Фонду фактично є представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб який, як зазначено вище, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Згідно пункту 7 статі 12 Господарського процесуального кодексу України - господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

За таких обставин, суд вважає, що дії відповідачів по не включенню до реєстру кредиторів під час процедури ліквідації банку належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Наведна правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14, у якій, виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність", пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачем вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду в господарському судочинстві.

У зв'язку з цим суд доходить висновку, що подана позовна заява не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Згідно із вимогами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч.3 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157, 158-165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі №804/2296/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства"Актабанк" Приходько Юлії Вікторівни про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити пені дії - закрити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Роз'яснити позивачу, що згідно ч.3 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський