Справа № 299/1760/16-а
Суддя: Кашуба А. В.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________
Справа № 299/1760/16-а
Номер рядка звіту 106
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2016 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Кашуби А.В.

при секретарі судового засідання Казимірській Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Вашкеба Б.Й.,

представника відповідача Пойдин А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання постанови незаконною та її скасування,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання постанови №187/2016 за справою про адміністративне правопорушення від 06.07.2016 року незаконною, скасування її та закриття провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що, постановою №187/2016 від 06.07.2016 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за повторне порушення законодавства України про оборону та мобілізаційну підготовку та накладено на нього штраф в розмірі 1700 грн. З вказаною постановою він категорично не згоден, вважає її упередженою та незаконною, оскільки у постанові не вказана дата видачі, відсутній його підпис про отримання. Постанова була надіслана поштою у Дюлянську сільську раду, з датою 07.07.2016 року на конверті і отримана 08.07.2016 року, а не 07.07.2016 року, як у ній вказано. Оскаржувана ним постанова виносилася за його відсутності і без його відома. Протокол йому надавали разом із повідомленням, проте він не підписував його взагалі. Окрім цього протокол підписаний лише одним свідком. Вважає, що при притягненні його до адміністративної відповідальності не було взято до уваги: відсутність інспектора ВОС Дюлянської сільської ради, який займається військовим обліком, небажання людей займати дану посаду, а також те, що позивач особисто сам по території сільської ради щоразу виконує всі доручення військового комісаріату, а саме роздає повідомлення і повістки, подає потрібну інформацію тощо. На підставі наведеного вище, вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому вищевказану постанову №187/2016 від 06 липня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП треба скасувати, а саму справу закрити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові. Просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, від заперечень наданих до дня судового засідання відмовився, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент винесення оскаржуваної постанови сплив строк притягнення особи до адміністративної відповідальності і він вже притягувався до неї за дане правопорушення

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори і фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (в тому числі актів індивідуальної дії).

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 293КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988р. «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» (зі змін. та доп.), орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №187/2016 від 06 липня 2016 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в зв`язку з повторним порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, що передбачено ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Так, з огляду на зміст ч.1 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність за вказане правопорушення настає у випадку порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, для притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, правильної кваліфікації дій необхідним є зазначення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності норму законодавства, яку було порушено особою, яка притягується до даного виду відповідальності, що вказує про те, що ст. 210-1 КУпАП є бланкетною нормою.

Як вбачається з оспорюваної постанови, остання містить посилання на порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» складається із семи розділів і 26 статей та встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Прийняттю постанови № 187 передувало складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП від 06.07.2016 року. У п. 10 Протоколу зазначено, що «гр. ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (повторно)». В протоколі відсутній запис про те, чи отримав ОСОБА_1 копію протоколу, чи відмовився від її отримання. Протокол складено в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте засвідчено лише підписом одного з них, а саме ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 235 КУпАП, військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210,210-1, 211-211-6 КУпАП.

Згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку дотримано не було.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.254 КУпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Статтею 210-1 КУпАП, за якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Дана стаття містить дві частини.

Системно оцінивши подані суду докази на предмет відповідності їх законодавству, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та приймаючи оскаржувану постанову за ст. 210-1 КУпАП, відповідачем порушено приписи ст.ст.278,280 КУпАП, оскільки не було перевірено, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.07. 2016 року відносно ОСОБА_1 , в порушення приписів ст. 256 КУпАП, не зазначено місце, час і суть адміністративного правопорушення, що є обов`язковими ознаками об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Встановивши наявність зазначених недоліків протоколу від 06.07.2016 року, уповноваженій особі слід було повернути протокол для належного оформлення відповідно до вимог КУпАП. Однак військовий комісар на суттєві недоліки протоколу уваги не звернув.

У порушення вимог ст. 277-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять доказів повідомлення позивача про час, дату, місце складання протоколу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачу протоколу від 06.07.2016 року, відтак ОСОБА_1 не знав і не міг знати про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В своїй постанові військовий комісар вказує, що ОСОБА_1 порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не вказуючи при цьому, який саме нормативно-правовий акт, статтю акта позивачем порушено.

Статтею 210-1 КУпАП, за якою пригнуто позивача до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

При цьому, стаття 210-1 КУпАП містить дві частини: частина 1 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію; частина 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

При цьому в постанові про адміністративне правопорушення від 06.07.2016 року відносно ОСОБА_1 не зазначено частини статті 210-1 КУпАП, за якою притягується позивач до адміністративної відповідальності.

На такі недоліки, військовий комісар, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, уваги не звернув. Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови також не зазначив частини статті 210-1 КУпАП.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 постановою №30/2016 від 29.03.2016 року вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., на підставі акту перевірки стану військового обліку сільської ради с.Дюла від 29.02.2016 року. Інших доказів порушення законодавства судом не встановлено, а відповідачем не надано.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником відповідача, що правопорушник повторно притягувався до адміністративної відповідальності саме на підставі акту перевірки від 29.02.2016 року. Після цієї дати перевірки не проводились.

Відповідно до п.8 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також порушення по даному факту кримінальної справи.

Відповідно до цієї норми ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Якщо вже є постанова компетентного органа (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, то за тим самим фактом ця особа вже не може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушення виявлено 29.02.2016 року, а протокол складено 06.07.2016 року, того ж дня винесено і постанову №187/2016. Тобто закінчився строк, коли на особу могло бути накладено адміністративне стягнення.

Відповідно до ч.1,3 ст. 136 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач - визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Судове рішення у зв`язку з відмовою від адміністративного позову, визнанням адміністративного позову чи примиренням сторін ухвалюється за правилами, встановленими статтями 112, 113 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,3 ст. 112 КАС України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що при винесенні постанови №187 від 06.07.2016 року, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 210-1КУпАП, не проведено всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, не враховано вимоги ст. 247 КУпАП, а тому, враховуючи вищевикладені обставини та порушення допущенні відповідачем при винесенні постанови, поряд з цим, визнання відповідачем адміністративного позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача та про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність вказаної постанови та необхідність її скасування.

Судові витрати по справі покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.6,11,12,69-71,86, 112, 136, 158-163,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст.210-1, ст.ст. 251, 254, 258, 288, 289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , №187/2016 від 06.07.2016 року, постановлену військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 незаконною та скасувати її, провадження по справі закрити.

Судові витрати в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. покласти на ОСОБА_1 , який оплатив їх при поданні позову.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Львівського апеляційного адміністративного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 16 серпня 2016 року.
Суддя А. В. Кашуба