Справа № 803/557/16
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Справа № 876/3939/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року у адміністративній справі №803/557/16 за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2016 року позивач - Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося в суд з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" в якому просило стягнути з відповідача на користь держави в особі Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в дохід державного бюджету на рахунки відкриті в управліннях Державної казначейської служби України (Держбюджет Володимир-Волинського р-н., 50070000, номер рахунку 0007, ідентифікаційний код 37950294, банк ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014) адміністративно-господарські санкції в сумі 1251222,31 грн. та пеню в сумі 3503,44 грн..

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року в задоволенні адміністративного позову Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.

Представник Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів в судове засідання на виклик суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2016 року ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" подало до Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою №10-ПІ (Звіт), порядок подачі якого встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою №10-ПІ, при середньообліковій кількості штатних працівників облікового складу 1129 чол., середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складала 23 чол., при нормативі 45 штатний працівник.

Товариством не було виконано нормативи щодо кількості працевлаштування інвалідів у 2015 році у кількості визначеною законодавством, тому Волинським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів було нараховано адміністративно-господарські санкції в сумі 1251222,31 грн. та пеню в сумі 3503,44 грн., всього 1254725,75 грн., що підтверджується розрахунком вартості робочого місця, розміру суми адміністративно-господарських санкцій і пені.

Згідно ч.2 ст. 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-ХІІ підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Частиною 1, 2 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону №875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Частиною 3 статті 18 Закону №875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вищевикладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що обов'язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців так і на державну службу зайнятості.

Із матеріалів справи видно, що відповідачем було в 2015 році фактично працевлаштовано 23 працівників.

Судом першої інстанції встановлено факт невиконання відповідачем нормативу по працевлаштуванню інвалідів у 2015 році, однак суд вважає, що вини товариства в цьому немає, оскільки відповідач вживав необхідні заходи по створенню робочих місць та працевлаштуванню інвалідів.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство зверталось із запитом №834 від 27.04.2016 року до директора Володимир-Волинського міськрайонного центру зайнятості про наявність та кількість інвалідів для працевлаштування, однак у відповідь на звернення, надійшов лист №534/03-6 від 04.05.2016 року, де зазначалося, що до центру зайнятості в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року звернувся 51 громадянин з обмеженими фізичними можливостями, які визнані інвалідами. Однак провівши аналіз інформації про подачу щомісячних звітів за формою 3-ПН за 2015 рік ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" та індивідуальних програм реабілітації інвалідів, які перебувають на обліку в центрі зайнятості, центр зайнятості повідомив, що безробітні, які перебувають на обліку, не можуть бути направлені та працевлаштовані на дані вакансії.

Взявши до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що роботодавець вжив всіх необхідних заходів для недопущення порушення, передбаченого статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а факт непрацевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян, у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені, тому що передумовою для їх застосування є наявність вини юридичної особи.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, тому відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 травня 2016 року у адміністративній справі №803/557/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст ухвали складений 23 серпня 2016 року.