Справа № 815/2966/16
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2966/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області про визнання неправомірними дій, та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати неправомірними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо не нарахування та не виплати заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області зробити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з березня 2005р. по лютий 2016р. він працював в Комінтернівському районному суді Одеської області, де по 11 січня 2006р. займав посаду консультанта суду, а з 12 січня 2006р. - помічника судді, тобто був державним службовцем, та обіймав посаду, яка відноситься до 5 категорії посад державних службовців. Також, позивач наголошує, що з 26.10.2014р. законодавчо визначено розмір посадового окладу працівника апарату суду, який становить не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 23.06.2016р. вхід.№16472/16), наголошуючи, зокрема, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати ОСОБА_1, та виплачувати її у вищому розмірі. З огляду на те, що у період з 01.04.2015р. по 01.09.2015р. Кабінетом Міністрів України не змінювалися посадові оклади працівників апаратів місцевих судів, то Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області діяло на підставі, в межах і в спосіб, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від позивача - ОСОБА_1 до суду надійшла заява (вхід.№22105/16 від 23.08.2016р.) про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, у період з 21 березня 2005р. по 15 лютий 2016р. ОСОБА_1 працював в Комінтернівському районному суді Одеської області, де по 11 січня 2006р. займав посаду консультанта суду, а з 12 січня 2006р. - помічника судді, тобто був державним службовцем, та обіймав посаду яка відноситься до 5 категорії посад державних службовців, про що свідчить копія трудової книжки від 21.03.2005р. серії АХ №722430.

Судом з'ясовано, що відповідно до наявних у матеріалах справи розрахунків відомостей щодо виплати заробітної плати, посадовий оклад помічника судді Комінтернівського районного суду Одеської області Абдулаєва Салмана Назировича у період з жовтня 2014р. по грудень 2014р., та у період з березня 2015р. по серпень 2015р. складав 1218грн., виходячи з якого позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років, за високі досягнення у праці, та премії.

Не погоджуючись з нарахованими Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Одеській області сумами заробітної плати, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області зробити ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), є безпідставними, та необґрунтованими, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

26 жовтня 2014року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014р., яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VІ від 07.07.2010р., зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом 2 підпункту 1, та абзацом 3 підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

З 28 березня 2015року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015р. затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин 7, 8 статті 33 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993року №3723-ХІІ, (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною 2 статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону України «Про оплату праці»).

За правилами статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції до 28 березня 2015року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналогічні правила закріплені у статтях 145,146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції з 28 березня 2015року.

З 1 січня 2015року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року №80-VIII визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015року установлено, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», зокрема, Додаток 47, якої залишався незмінним до 9 вересня 2015року.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що Кабінетом Міністрів України, покладені на нього абзацом 2 підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» обов'язки щодо приведення нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк, не виконано.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що оскільки з 26 жовтня 2014року по 9 вересня 2015року Кабінетом Міністрів України зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006року №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», не внесено, а Законами України від 16 січня 2014року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014рік» та №80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015рік» видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції з 28 березня 2015року), не передбачено, відповідно Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати ОСОБА_1 поза межами видатків державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у Постановах від 13.07.2016р. по справі 21-1488а16, від 12.07.2016р. по справі №21-1726а16, від 13.07.2016р. по справі №21-1888а16.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області під час нарахування, та виплати ОСОБА_1 заробітної плати діяло у межах повноважень, та у спосіб, що передбаченні чинним законодавством України.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язання зробити перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), не обґрунтовані, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо ненарахування та невиплати заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язання зробити перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 31.12.2014р. включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції з 26.10.2014р.), та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015р. включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), та виплатити її в повному обсязі з урахуванням вимог щодо розміру посадового окладу не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3 для посади, яка відповідає 5 категорії посад державних службовців, а також усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, тощо), відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.