Справа № 303/3954/16-а,2а/303/196/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року Справа № 876/5952/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Глушка І.В.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Сирії ОСОБА_3 на ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року у справі №303/3954/16-а про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні у справі за позовом Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Сирії ОСОБА_3 про примусове видворення іноземця з України,-

В С Т А Н О В И В:

04.07.2016р. Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом до громадянина Сирії ОСОБА_3, просив примусово видворити з України громадянина Сирії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, в якому просив затримати громадянина Сирії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі п.5 ст.256 КАС України клопотання розглянути невідкладно та звернути постанову до негайного виконання.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016р. клопотання задоволено, ухвалено затримати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 06 (шість) місяців.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2015р. в задоволенні адміністративного позову про видворення громадянина Сирії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції від 04.07.2016р., громадянин Сирії ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та просить її скасувати. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в день розгляду оскаржуваної ухвали Мукачівським міськрайонним судом винесено постанову, якою відмовлено в задоволенні позову про його примусове видворення за межі України, проте ухвала про затримання й надалі є чинною. Лише 12.07.2016р. його поміщено в ПТПІ, а до того часу перебував на території Мукачівського прикордонного загону. По прибуттю в ПТПІ не мав змоги отримати кваліфіковану юридичну допомоги та ознайомитись з змістом оскаржуваної ухвали. Розміщення іноземців у ПТПІ здійснюється адміністрацією такого пункту на підставі рішення згідно з актом, складеним пунктом тимчасового перебування та органом/підрозділом, який доставив іноземця до пункту. Іноземці перебувають у ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання рішення адміністративного суд про примусове видворення, але не більше ніж дванадцять місяців. Оскільки в позові відмовлено, то ухвала про затримання з метою видворення втрачає своє значення і підлягає скасуванню. Перебування в ПТПІ є позбавленням волі, що суперечить нормам моралі, чинному законодавству, а також постанові Мукачівського міськрайонного суду від 04.07.2016р.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі оскаржувану ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення представників сторін в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу судді суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи о 17 годині 00 хвилин 01 липня 2016 року в порядку реадмісії представниками прикордонної поліції Угорщини переданий громадянин Сирії ОСОБА_3 разом із співвітчизником за незаконний перетин державного кордону із України в Угорщину 08 травня 2016 року поза пунктом пропуску через державний кордон у складі групи осіб без документів, що посвідчують особу, в районі 203-216 прикордонних знаків, територія Дийдівської сільської Ради Берегівського району Закарпатської області, чим порушив статтю 9 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року.

За відсутності документів, які б надавали право відповідачеві офіційно перебувати в Україні або перетинати державний кордон України, родичів на території України, які б могли допомогти у поверненні до країни походження, а також коштів на повернення або внесення застави, Мукачівським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України подано адміністративний позов про примусове видворення.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016р. в задоволені адміністративного позову Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України відмовлено, оскільки видворення загрожуватиме життю або здоров'ю, безпеці або свободі позивача внаслідок внутрішнього збройного конфлікту, і тим самим будуть порушені його права як людини, які закріплені в Конвенції прав людини та міжнародним договорам.

Незважаючи на те, що вказане рішення позивачем не оскаржувалось, 12.07.2016р. громадянина Сирії ОСОБА_3 на підставі ухвали судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016р. поміщено в ПТПІ, де він знаходиться на час вирішення справи.

Постановляючи ухвалу від 04.07.2016р. про затримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців, суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області виходив з того, що Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом про примусове видворення іноземця громадянина Сирії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. з України, який у свою чергу був затриманий 01 липня 2016 року у пункті пропуску Лужанка Мукачівського прикордонного загону під час проведення прикордонно-представницької зустрічі з прикордонною поліцією Угорщини на території України, за незаконний перетин державного кордону з України в Угорщину, без документів, що посвідчують особу.

Оскільки згідно статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи про примусове видворення суд розглядає в п'ятиденний строк, а строк затримання ОСОБА_3 спливав 04 липня 2016 року, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що клопотанням Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання іноземця або особи без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні підлягає до задоволення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011р. №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110. (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

Згідно з п.5 Типового положення іноземці та особи без громадянства утримуються у пункті тимчасового перебування протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду про їх примусове видворення за межі України, але не більш як 12 місяців.

Відповідно до вимог абзацу третього пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016р. № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція №141).

Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції №141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи щодо затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України.

З метою удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства та урегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції, Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 183-7.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183-7 КАС України у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення про затримання іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З аналізу вказаних законодавчих положень вбачається, що клопотання про затримання подається щодо іноземця або особи без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, а саме затримання іноземця або особи без громадянства встановлюється з метою ідентифікації особи та забезпечення подальшого примусового видворення такої. В свою чергу, адміністративний суд вирішує таке клопотання на підставі аналізу підстав поданого адміністративного позову про примусове видворення та доказів, яким позов обгрунтовується.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009р. № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. «f» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, затримання виправдане лише доти, поки провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Якщо така процедура не здійснюється ретельно, затримання за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод перестає бути законним.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, затримання особи є таким серйозним запобіжним заходом, застосування якого є виправданим лише в ситуації, коли інші, менш жорсткі заходи, були розглянуті і визнані недостатніми для захисту індивідуальних чи суспільних інтересів, що могли б виправдати утримання особи під вартою. Позбавлення свободи повинно бути необхідним в конкретних обставинах (Вітольд Літва проти Польщі (рішення від 4.04.2000р.), Рахімі проти Греції (рішення від 5.04.2011р.), Попов проти Франції (рішення від 19.01.2012р.).

Крім того, стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не лише покладає на державу зобов'язання законодавчо визначити підстави позбавлення волі, а також містить вимоги щодо якості закону, на основі якого таке позбавлення волі може здійснюватись. Так, у справі Амюр проти Франції (рішення від 25.06.1996р.) та у справі Дугуз проти Греції (рішення від 6.03.2001р.) Європейський суд постановив, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

На підставі аналізу вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що розміщення іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування можливе лише за наявності підстав для їх примусового видворення, та є по своїй суті позбавленням свободи, що є порушенням статті 29 Конституції України, яка вимагає, щоб позбавлення свободи щодо особи на строк, який перевищує сімдесят дві години, здійснювалось на підставі вмотивованого рішення суду.

Відповідно до ч.11 ст.183-7 КАС України судові рішення в адміністративних справах, передбачених цією статтею, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Так, постанова Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.07.2016р., якою відмовлено у примусовому видворенні відповідача з України, позивачем не оскаржувалась.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 8 ст.183-7 КАС України встановлено, що адміністративні справи, передбачені частинами першою та другою цієї статті, розглядаються судом за обов'язкової участі сторін. Розгляд справ про продовження строку затримання іноземця або особи без громадянства може проводитися у режимі відеоконференції, у тому числі з трансляцією з іншого приміщення, що знаходиться поза межами приміщення суду. У разі якщо іноземець або особа без громадянства подав відповідне клопотання, справа розглядається за його участю.

Згідно з ч.9 ст.183-7 КАС України адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідного клопотання чи позовної заяви, крім справ щодо примусового видворення та оскарження рішень про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну, які суд розглядає у п'ятиденний строк з дня подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи клопотання позивача щодо затримання ОСОБА_3 подано 04.07.2016р. та розглянуто в день подання, однак всупереч вимогам ч.8 ст.183-7 КАС України таке розглянуто суддею одноособово, без проведення судового засідання та без виклику та участі сторін.

Абзацом 2 п.15 Типового положення іноземці та особи без громадянства звільняються з пункту тимчасового перебування також у разі визнання їх в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, за рішенням суду, що набрало законної сили, про їх звільнення або відмову в примусовому видворенні за межі України та в разі легалізації іноземців та осіб без громадянства в інший передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до п.11 Розділу Х Інструкції №141 іноземці та особи без громадянства звільняються з ПТПІ також у разі їх визнання в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, надання статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми, а також за відповідним рішенням суду, що набрало законної сили, або в разі їх легалізації в інший передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що приймаючи ухвалу про задоволення клопотання та затримати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 06 (шість) місяців, суддею суду першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норм процесуального права, а тому оскаржувану ухвалу слід скасувати та прийняти нову, якою в задоволені клопотаннч відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу громадянина Сирії ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року у справі №303/3954/16-а про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні клопотання Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання громадянина Сирії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді: І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст Ухвали складено 23.08.2016р.