Справа № 640/9796/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 р. Справа № 640/9796/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2016р. по справі № 640/9796/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просив: визнати протиправними дії та рішення відповідача №183 від 03.06.2016 року щодо відмови у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-991 від 17.05.2016 року; скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова №183 від 03.06.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року та виплачувати її відповідно до ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90% від місячного заробітку, вказаного в довідці прокуратури Донецької області №18-57-991 від 17.05.2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2016 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач в період з 11.10.2005 року по листопад 2014 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Кіровському районі м. Донецька. З листопада 2014 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в розмірі 90% від заробітку.

02 червня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі довідки прокуратури Донецької області №18-57-991 від 17.05.2016 року про заробітну плату.

Рішенням Управлінням Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 03.06.2016 року відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, у зв'язку з втратою чинності Закону України "Про прокуратуру» та у відповідності до розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213, згідно якого з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити позивачу перерахунок пенсії на підставі довідки від 23.03.2016 року № 18-315.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Таким чином, враховуючи, що позивачу 11.10.2005 р. призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, її розмір у відсотковому відношенні до чинної заробітної плати відповідної категорії осіб, що працюють в органах прокуратури не може бути зменшено.

На момент призначення позивачу пенсії чинною була норма Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., а саме ст. 50-1, яка надавала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Також за приписами Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р., чинними на час призначення пенсії ОСОБА_1 граничний розмір пенсії обмежено не було.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, його пенсійне забезпечення включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 90 % без обмеження граничного розміру пенсії та право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Отже, оскільки на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення за ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. було встановлено його право на отримання пенсії у розмірі 90 % за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію без обмеження граничного розміру та на перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена норма зберігає юридичну силу, як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії від 02.06.2016р., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2014р. по справі № 21-244а14, яка в силу положень ч.1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги, що розмір пенсії позивача має бути обмежено десятьма прожитковими мінімумами з огляду на приписи ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., є необґрунтованими

Щодо доводів апеляційної скарги про обґрунтованість відмови у перерахунку позивачу пенсії у зв'язку із скасуванням з 01.06.2015 року норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру" колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Натомість з 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р., яким врегульовано питання пенсійного забезпечення та перерахунку пенсій працівників прокуратури, а саме статтею 86.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що норми щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури за Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. не могли бути скасовані пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки норми Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури набрали чинності 15.07.2015р., тобто після 01.06.2015р.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є неправомірною. Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.12.2015 р. з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Згідно ч. 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 17.05.2016р., ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова 02.06.2016р.

Таким чином, перерахунок пенсії позивача за зазначеною довідкою необхідно провести з 01.06.2016р.

Між тим, суд першої не врахував зазначених приписів норм матеріального права, що призвело до необґрунтованого зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01.12.2015р. по 31.05.2016р. з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2016р. по справі № 640/9796/16-а скасувати в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року по 31 травня 2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, визначеної в довідці прокуратури Донецької області від 17.05.2016 №18-57-991 без обмеження її максимального розміру та провести відповідні виплати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2016р. по справі № 640/9796/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.