Справа № 808/990/16
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року о/об 16 год. 18 хв.Справа № 808/990/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Донецькій області, Дружківського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошових коштів та моральної шкоди, -

за участі:

позивача - ОСОБА_1

(особа посвідчується паспортом серія НОМЕР_1)

представника позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності № 240 від 13.06.2015 року)

представника відповідача 1 - Маковецька Н.В.

(діє на підставі довіреності № 145/Аб від 19.11.2015 року)

представника відповідача 2 - не прибув

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшов адміністративний позов від ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління МВС України у Донецькій області (далі - відповідач-1), Дружківського міського відділу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач-2), в якому позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суду:

- стягнути з Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за липень 2014 року 3438 грн. 41 коп.(три тисячі чотириста тридцять вісім грн. 41 коп.) та індекс інфляції в розмірі 2757, 60 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят сім тисяч 60 коп.);

- стягнути з Дружківського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 встановлену премію за серпень 2015 року у розмірі 56%;

- стягнути з Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

- стягнути з Головного управління МВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1, з 01 березня 2009 року прийнятий на службу в органах внутрішніх справ України на посаду оперуповноваженого СКР Шахтарського МВ ГУ МВС України в Донецькій області. Відповідно до наказу МВС України від 24 жовтня 2014 року №1135 «Про організаційно - штатні зміни в ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях, УМВС України та Донецькій залізниці, який оголошено наказом ГУМВС України в Донецькій області від 07 листопада 2014 року № 1844 у зв'язку з неможливістю виконання окремими органами і підрозділами, розташованими на території Донецької області, завдань покладених законодавством України на органи внутрішніх справ, штати Шахтарського міського відділу, а також підпорядкованих йому підрозділів внутрішніх справ скорочено. З 01 листопада 2014 року у відповідності з наказом ГУ МВС у Донецькій області № 420/с від 19 грудня 2014 року, позивач призначений інспектором-черговим ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Дружківського міського відділу МВС України в Донецькій області, і звільнений з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Шахтарського міського відділу (з обслуговування міста Шахтарська та Шахтарського району). З 03 серпня 2015 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоров'я, наказ ГУ МВС України в Донецькій області №237 о/с від 03 серпня 2015 року. Через те, що 27 липня 2014 року в м. Шахтарську почались бойові дії, усім працівникам Шахтарського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області не було виплачено заробітну плату за липень 2014 року. Разом з тим, позивач звернувся зі скаргою до ГУ МВС України у Донецькій області про надання йому роз'яснення з яких підстав позивачу не було виплачено заробітну плату за липень 2014 року та повністю не проведено розрахунок виплат всіх сум за час проходження служби в ОВС. Вказує на те, що 22 лютого 2016 року отримав відповідь від Головного Управління Національної поліції в Донецькій області №26/С-34 від 17 лютого 2016 року де зазначено, що Шахтарський МВ ГУМВС України в Донецькій області був самостійною юридичною особою, нарахування та виплата грошових коштів, а також вказаної заборгованості відсутні, а нарахування та виплата заборгованості за липень 2014 року буде можливою після повернення під контроль української влади території, на якій розташована адміністративна будівля Шахтарського МВ, а також після відновлення облікових документів. Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 07 грудня 2015 року № 6 о/с ЛК, було внесено часткові зміни до наказу про звільнення №237 о/с від 03 серпня 2015 року та оголошено вислугу років станом на 03 серпня 2015 року для виплати грошової винагороди при звільненні з ОВС та нараховано грошову винагороду в сумі 7 726,68 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що позивач у липні 2014 року проходив службу у Шахтарському міському відділі ГУМВС України в Донецькій області, де і отримував там грошове забезпечення. Шахтарський МВ ГУМВС України в Донецькій області є самостійною юридичною особою, відповідно нарахування та виплату грошових коштів, а також ведення обліку фінансової та іншої документації здійснювалось Шахтарським МВ самостійно. У липні 2014 року, в зв'язку із захватом адміністративної будівлі Шахтарського МВ облікові та фінансові документи для визначення, нарахування та виплати грошового забезпечення за липень 2014 року залишились у будівлі Шахтарського МВ. Таким чином, здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за липень 2014 року буде можливо після надання доступу до адмінбудівлі Шахтарського МВ та залишених у ній відповідних облікових бухгалтерських документів. Відповідач вказує на те, що підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення за липень 2014 року у ГУМВС України в Донецькій області відсутні, відповідно стягнення індексу інфляції є необґрунтованим. Щодо стягнення з Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області премії за серпень 2015 року у розмірі 56% зазначила, що згідно з довідкою Дружківського МВ від 25 квітня 2016 року № 3378/203/06-2016, за серпень 2015 року з ОСОБА_1 проведений повний розрахунок, у т.ч. по виплаті премії за серпень 2015 року у розмірі 56%. Разом з тим вказує на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення здійснюється згідно з приписами Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року №499, який виданий на виконання постанови КМУ від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу». Таким чином, ОСОБА_1 як працівник міліції під час проходження служби в ОВС отримував за свою працю не заробітну плату, а грошове забезпечення. Разом з тим, відповідач вказує на те, що оскілки затримки у грошових виплат не було, той й на відшкодування моральної шкоди позивач немає права.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача підтримав заперечення з підстав викладених вище, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачу всі належні до виплати суми виплачені.

Відповідач-2 в судове засідання не прибув, 02 червня 2016 року через канцелярію суду подав пояснення відповідно до яких зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області заборгованість перед ОСОБА_1 - відсутня. Разом з тим, у клопотанні від 02 червня 2016 року просить суд розглядати справу без участі представника Дружківського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України , у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував наступне.

ОСОБА_1, з 01 березня 2009 року прийнятий на службу до органів внутрішніх справ України, на посаду оперуповноваженого СКР Шахтарського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Наказом МВС України №1135 від 24 жовтня 2014 року «Про організаційно - штатні зміни в ГУМВС України в Донецькій та Луганській областях, УМВС України та Донецькій залізниці» скорочено штати Шахтарського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

З 01 листопада 2014 року в відповідності з наказом ГУ МВС у Донецькій області № 420/с від 19 грудня 2014 року, позивач призначений інспектором-черговим ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Дружківського міського відділу МВС України в Донецькій області, і звільнений з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Шахтарського міського відділу (з обслуговування міста Шахтарська та Шахтарського району).

З 03 серпня 2015 року ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоров'я, наказ ГУ МВС України в Донецькій області №237 о/с від 03 серпня 2015 року.

03 вересня 2015 року позивач звернувся до начальника Головного управління МВС України у Донецькій області із заявою про надання ОСОБА_1 довідки про додаткові види грошового забезпечення з 01 серпня 2013 року по 01 листопада 2014 року для оформлення пенсії, а також надання роз'яснень щодо підстав невиплати заробітної плати за липень 2014 року, за займану посаду оперуповноваженого СКР Шахтарського МВ ГУ МВС України в Донецькій області.

Так, 27 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до ГУ МВС України у Донецькій області про надання позивачу роз'яснення стосовно підстав невиплати заробітної плати за липень 2014 року та не проведення розрахунку виплат всіх сум за час проходження служби в ОВС.

Разом з тим, просив надати копію наказу ГУ МВС України у Донецькій області № 237о/с від 03 серпня 2015 року, довідку про розрахунок трудового стажу за весь період його служби в органах внутрішніх справ України.

Позивач вказує на те, що відповіді ним не отримано.

Однак, 22 лютого 2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь від Головного Управління Національної поліції в Донецькій області №26/С-34 від 17 лютого 2016 року. Позивачу надано роз'яснення, що Шахтарський МВ ГУМВС України в Донецькій області являвся самостійною юридичною особою, нарахування та виплата грошових коштів, а також ведення обліку фінансової та іншої відповідної документації здійснювалося самостійно. У зв'язку із захватом адмінбудівлі Шахтарського МВ в липні 2014 року відповідні облікові та фінансові документи, для визначення, нарахування та виплати заборгованості відсутні. Нарахування та виплата заборгованості за липень 2014 року буде можливою після повернення під контроль української влади території, на якій розташована адміністративна будівля Шахтарського МВ, а також після відновлення відповідних облікових документів.

Також, вказаним листом позивача повідомлено, що наказом ГУМВС України в Донецькій області № 6 о/с ЛК від 07 грудня 2015 року, внесено часткові зміни до наказу про звільнення № 237 о/с від 03 серпня 2015 року та оголошено вислугу років станом на 03 серпня 2015 року для виплати грошової винагороди при звільненні з ОВС. На підставі вказаного вище наказу нараховано грошову винагороду в сумі 7726,68 грн. На теперішній час з метою отримання належного фінансування відповідні документи направлені до МВС України. Після надходження фінансового ресурсу вказана винагорода буде перерахована на Ваш особистий картковий рахунок у повному обсязі.

Не погоджуючись з такими діями відповідачів, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, встановлений Інструкцією, яка затверджена наказом МВС України № 499 від 31 грудня 2007 року.

Відповідно до пункту 1.4. Інструкції, грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.

Пунктом 1.6. Інструкції встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Під час розгляду справи по суті, судом досліджено пояснення відповідач 2 та надані платіжні доручення та списки для зарахування на вкладні рахунки грошового забезпечення особового складу Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області за липень, серпень, вересень 2015 року.

Встановлено, що премія за серпень 2015 року, у розмірі 56% виплачена позивачу у вересня 2015 року, в сумі 64,36 грн., після відрахування всіх обов'язкових утримань. Зазначене підтверджується списком № 75 від 21 вересня 2015 року для зарахування на вкладні рахунки грошового забезпечення особового складу Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області за вересень 2015 року, платіжним дорученням № 361 від 22 вересня 2015 року.

Представником відповідача 1 надано суду пояснення, що у червні 2015 року Дружківським МВ ГУМВС України в Донецькій області позивачу, разом із грошовим забезпеченням за червень 201 року, виплачено грошове забезпечення за липень 2014 року у сумі 2 745,30 грн. та перераховано разом з грошовим забезпеченням за червень 2015 року. На підтвердження надано довідку № 712/26/01-2016 від 01 серпня 2016 року Управляння фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Донецькій області, платіжне доручення № 236 від 23 червня 2015 року Дружківського міського відділу внутрішніх справ, список № 47 від 22 червня 2015 року для зарахування на вкладні рахунки грошового забезпечення особового складу Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області за червень 2015 року (пунктом 46 списку зазначено ОСОБА_1, заробітна плата - 4 489,61 грн.).

Позивачем у позові визначено розмір грошового забезпечення за липень 2014 року у сумі 3 438,41 грн. на підставі довідки № 124 від 15 червня 2015 року про заробітну плату для обчислення пенсії.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача стосовно неможливості здійснювати обрахування грошового забезпечення на підставі довідки № 124 від 15 червня 2015 року про заробітну плату для обчислення пенсії, оскільки у липні 2014 року позивачу не здійснювалось нарахування грошового забезпечення у сумі 3 438,41 грн. та зазначена сума є середнім показником для призначення пенсії.

Вказане підтверджується протоколом № 10 від 15 червня 2015 року наради при заступникові начальника ГУМВС України в Донецькій області полковнику міліції Нечитайлу В.О. Протоколом ухвалено рішення щодо здійснення середнього розрахунку грошового забезпечення для видачі довідки про доходи для обчислення пенсії позивача.

Постановою Кабінету міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року встановлено порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей (далі за текстом - Постанова № 393).

Пунктом 10 Постанови № 393 визначено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за станом здоров'я виплачується одноразова грошова допомога.

Одноразова грошова допомога при звільнення особам рядового та начальницького складу ОВС нарахована ОСОБА_1 на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області № 6 о/с лк від 07 грудня 2015 року. Після надходження фінансування виплачена позивачу 23 березня 2016 року у розмірі 7 610,78 грн.

У підтвердження виплати відповідачем 2 надано суду список № 1 для зарахування на вкладні рахунки вихідної допомоги Дріжківського МВ ГУМВС України в Донецькій області за листопад 2015 року, платіжне доручення № 11 від 22 березня 2016 року.

Відповідно до пункту 14 Постанови № 393 встановлено, що одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 10 цієї постанови, виплачується Міністерством внутрішніх справ за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання.

Тобто, відповідачі по справі не могли вплинути на терміни виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

Таким чином, судом під час розгляду справи встановлено здійснення виплати відповідачами грошового забезпечення, премії за серпень 2015 року та одноразової грошової допомоги позивачу.

В обґрунтування предмету позову представником позивача зазначено вимоги статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України), якими передбачено строки розрахунку при звільнення та відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Позивач вважає, що відповідачем 1 здійснено несвоєчасний розрахунок стосовно грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги.

Відповідно до статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суд враховуючи виплату позивачу грошового забезпечення за липень 2014 року до дня звільнення, премії за серпень 2015 року та необхідності виплати одноразової грошової допомоги саме Міністерством внутрішніх справ України, встановив відсутність вини відповідачів щодо невиплати належних позивачу сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення грошового забезпечення, премії за серпень 2015 року та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов