Справа № 804/3348/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 червня 2016 р. справа 804/3348/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Єфанова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання реєстрації недійсною, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання реєстрації недійсною.

Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах позовної заяви відсутній паспорт громадянина України як документ, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної правосуб'єктності.

Так, згідно з ч. 1 ст. 48 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Адміністративна процесуальна правоздатність - абстрактна умова володіння всіма процесуальними правами і обов'язками, яка передбачає можливість конкретної особи стати суб'єктом конкретних процесуальних правовідносин, стати персоніфікованим носієм прав і обов'язків, передбачених законом для даного суб'єкта і даних правовідносин. Тому особою, що бере участь у справі, можуть бути лише особи, які володіють процесуальною правоздатністю.

Для особистої участі в адміністративній справі недостатньо володіти лише правоздатністю, необхідна ще й адміністративна процесуальна дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальну діяльність, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Положеннями статті 34 Цивільного кодексу України, серед іншого, передбачено, що особа вважається повнолітньою, якщо вона досягнула вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 р. № 5492-VІ (далі-Закон № 5492) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку належним доказом наявності у ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб'єктності є саме паспорт громадянина України, який до позовної заяви взагалі не долучений.

Згідно ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Так, частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначені розміри ставок судового збору, у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року.

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,20 грн.

Однак, позивачем не надано документ про сплату судового збору.

Проте в позовній заяві викладено прохання про відстрочення сплати судового сбору.

Відповідно до ст..88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Так, суд зазначає, що відстрочення сплати судового збору є правом суду.

Таким чином, не підлягає задоволенню клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору як необгрунтоване.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 2 ст.106 на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Так, в обґрунтування позову зазначено певні дії відповідача, якими нібито порушені права позивача, проте не зазначено, які при цьому норми законодавства порушені відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.106, 108 КАС України

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора Головного територіального управління Міністерства юстиції України в Дніпропетровській області, треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання реєстрації недійсною - залишити без руху.

Позивачеві в десятиденний строк, з моменту отримання ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме:

надати докази сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (реквізити сплати судового збору - отримувач коштів: УДКСУ у Красногвардійському р-ні м.Дніпропетровська, 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989253; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області; Код банку отримувача (МФО): 805012; Рахунок отримувача: 4008; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа);

надати законодавче обґрунтування щодо вказаних в позовній заяві обставин;

надати документ, що підтверджує особу позивача.

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута. Залишення позовної заяви без руху не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В.Єфанова