Справа № 810/1466/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2016 року Справа № 810/1466/16

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання технічними засобами та ведення журналу забезпечував секретар судового засідання Грещук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліни Володимирівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", про визнання протиправними дій та скасування запису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Еліни Володимирівни, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", про скасування запису в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 6865475) про зміну умов обтяження нерухомого майна - житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вчиненого 12.12.2012 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. на підставі Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки від 25.03.2008 № 80815, укладеного між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", посвідченого нотаріусом 12.12.2011 та зареєстрованого за номером 5207-5208.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нотаріус неправомірно вчинив у Державному реєстрі іпотек запис про зміну умов обтяження речових прав на належне позивачу нерухоме майно (змінено відомості про особу іпотекодержателя на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки), адже це сталося не одночасно з нотаріальним посвідченням договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного між банком та третьою особою, а через один рік після нотаріального посвідчення цього договору. Крім того, позивач стверджував, що на момент вчинення реєстраційної дії нотаріус не мав повноважень її вчиняти, адже відповідні норми законодавства не набрали чинності.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що під час вчинення реєстраційних дій здійснював функції реєстратора іпотек та обтяжень прав на нерухоме майно відповідно до чинних на той час норм законодавства. Відповідач стверджував, що реєстраційну дію вчинив на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством прав, права позивача не були порушені, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 29.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У подальшому ухвалою від 25.05.2016 позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (пропуск визначеного законом строку звернення до адміністративного суду).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою від 02.08.2016 справу прийнято до провадження Київського окружного адміністративного суду, судовий розгляд призначено на 18.08.2016.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач позову не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", взяло участь у справі на стороні відповідача, підтримало заперечення проти позову та просило суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені сторонами документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

ОСОБА_1 є власником квартири № 14 (загальною площею 28,60 кв.м., житловою площею 14,60 кв.м.), розташованої у будинку АДРЕСА_1, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка, зареєстрованому у реєстрі за № 2250.

25 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) та ОСОБА_1 (позивальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 78000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався повернути банку суму кредиту у термін до 25 березня 2022 року та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 960,00 доларів США.

Того ж дня між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки № 80815, 25 березня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., зареєстрований у реєстрі за № 190, відповідно до якого квартира № 14, що розташована у будинку АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1, передана в іпотеку Акціонерному комерційному інноваційному банку "УкрСиббанк" в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором.

Умовами договору іпотеки передбачено, що в разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою, іпотекодатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, у тому числі й із застосуванням позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та Закону України "Про іпотеку".

Так, згідно з пунктом 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме:

шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку";

шляхом отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

25 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. у зв'язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону на відчуження предмету іпотеки - квартири № 14, що розташована у будинку АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1

12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк") (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (фактор) був укладений договір факторингу № 1, відповідно до умов якого банк відступив на користь фактора права вимоги за низкою кредитних договорів, укладених між ПАТ "УкрСиббанк" та фізичними і юридичними особами, серед яких був і договір про надання споживчого кредиту від 25.03.2008 № 0, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1.

Крім того, 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" (цедент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (цесіонарій) був укладений договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, посвідчений 12 грудня 2011 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., зареєстрований у реєстрі за № 5207-5208, відповідно до якого у зв'язку з укладенням між цедентом і цесіонарієм договору факторингу від 12.12.2011 № 1 цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договорами іпотеки, у тому числі й за договором іпотеки від 25.03.2008 № 80815, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва від 08.12.2011 № 13102668, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України на підставі розпорядження від 08.12.2011 № 732, юридична особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" є фінансовою установою.

15 грудня 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" надіслало на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором від 25.03.2008 № 0, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1.

12 грудня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" звернулось до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. з повідомленням про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 № 5207-5208.

12 грудня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. в Держаний реєстр іпотек внесено запис за номером 6865475, відповідно до якого вилучено відомості про іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та додано запис про іпотекодержателя - Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ". При цьому, відомості про іпотекодавця - ОСОБА_1, предмет іпотеки - квартиру № 14, що розташована у будинку АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1, розмір основного зобов'язання - 78000,00 доларів США, залишились без змін.

Не погоджуючись із вчиненою нотаріусом Саєнко Е.В. реєстраційною дією, позивач у квітні 2016 року звернулась до адміністративного суду.

Під час судового розгляду позивач визнав, а інші особи, які беруть участь у справі, підтвердили, що на час вирішення даної справи позивач суму боргу за договором про надання споживчого кредиту від 25.03.2008 № 0 не сплатив.

Як вже зазначалось, ухвалою від 25.05.2016 Київський окружний адміністративний суд залишив без розгляду позовну заяву з підстав, передбачених статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України (пропуск визначеного законом строку звернення до адміністративного суду), однак, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов протилежного висновку і ухвалою від 21.07.2016 скасував ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 та направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд під час судового розгляду відмовив у задоволенні повторно заявлених третьою особою клопотань про залишення позовної заяви без розгляду з тих самих правових підстав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У справі, що розглядалась, позивач оскаружує реєстраційну дію з приводу внесення до Державного реєстру іпотек запису про зміну особи іпотекодержателя, вчинену нотаріусом у грудні 2012 року на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, укладеному у грудні 2011 року.

Таким чином, спір має вирішуватися на підставі положень законодавства, яке діяло на момент вчинення оспорюваної реєстраційної дії у грудні 2012 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з положеннями статті 3 вказаного Закону іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 20 Закону передбачено, що зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

В силу статті 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно.

Статтею 4 цього Закону також передбачено, що державна реєстрація здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя.

На час виникнення спірних правовідносин державна реєстрація іпотек здійснювалась на підставі Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 410, який діяв до 31 грудня 2012 року (далі - Тимчасовий порядок).

Відповідно до пункту 1 Тимчасового порядку державна реєстрація іпотек здійснюється з метою: реалізації переважного права іпотекодержателя у задоволенні вимог за рахунок предмета іпотеки перед іншими іпотекодержателями незареєстрованих або зареєстрованих пізніше прав чи вимог на предмет іпотеки; надання в інтересах фізичних чи юридичних осіб інформації про обтяження нерухомого майна іпотекою або про відсутність такого обтяження.

В силу пунктів 4, 5 Тимчасового порядку державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Державний реєстр іпотек (далі - Реєстру), а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру.

Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором.

Відповідно до приписів пункту 1 Тимчасового порядку функції реєстраторів здійснюють державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснюють державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені цим Порядком.

Пунктами 6, 17 Тимчасового порядку передбачено внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою, внесення змін і додаткових відомостей до запису здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

У повідомленні зазначаються: 1) дата державної реєстрації відомостей; 2) порядковий номер запису; 3) підстава внесення відомостей (повідомлення іпотекодержателя чи рішення суду); 4) відомості про реєстратора. Додатково в повідомленні зазначаються відомості: 1) про державну реєстрацію змін умов обтяження нерухомого майна іпотекою - відповідні зміни і додаткові відомості до запису, внесення яких передбачено пунктом 8 цього Порядку; 2) про відступлення прав за іпотечним договором: про особу, на користь якої здійснено відступлення прав за іпотечним договором; про договір, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором (пункти 18, 19 Тимчасового порядку).

Пунктом 21 Тимчасового порядку передбачено, що реєстратор відмовляє у внесенні змін і додаткових відомостей до запису у разі, коли: 1) у повідомленні відсутні або наведено не повністю чи з виправленням відомості, зазначені у пунктах 18 і 19 цього Порядку; 2) іпотекодержатель не пред'явив паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі коли уповноважена ним особа діє від імені іпотекодержателя фізичної чи юридичної особи - відповідну довіреність; 3) до повідомлення не додано текст змін і додаткових відомостей, внесених до іпотечного договору (договору, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором або передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної); 4) відсутній документ про плату за внесення змін і додаткових відомостей до запису; 5) плату внесено не в повному обсязі.

Узагальнюючи викладене, суд зазначає, що державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою є публічною функцією, яка здійснюється уповноваженими державою особами - реєстраторами на підставі повідомлень іпотекодержателів і полягає в забезпеченні пріоритету прав іпотекодержателя перед іншими кредиторами, в разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою є актом індивідуальної дії, яка стосується виключно прав, свобод чи законних інтересів іпотекодержателя. Відмова у здійсненні державної реєстрації або скасування цього запису в Державному реєстрі іпотек впливає на зміну правового стану іпотекодержателя, адже позбавляє його пріоритету в разі задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, і жодним чином не впливає на права боржника, який зобов'язаний виконати забезпечене іпотекою боргове зобов'язання перед кредитором.

Таким чином, публічні правовідносини з приводу державної реєстрації обтяження виникають між реєстратором (нотаріусом) як особою , яка здійснює владну управлінську функцію, і іпотекодержателем, який звернувся до реєстратора з відповідним повідомленням.

Це означає, що лише іпотекодержатель має право на позов до реєстратора, якщо він неправомірно відмовляє у вчиненні реєстраційної дії або вчиняє її у неналежний спосіб. Такого права позбавлений боржник.

В разі, якщо боржник оспорює правочин, на підставі якого виникло іпотечне зобов'язання, такий спір має вирішуватися у порядку позовного провадження за правилами цивільного або господарського судочинства.

Засадничі підходи до вирішення подібної категорії справ сформовані Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31.01.1992 № 2 "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні", яка є актуальною при вирішенні питання про право особи на позов, способи захисту порушеного права та вид судового провадження.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що приватний нотаріус при вчиненні реєстраційної дії з приводу внесення змін до запису про обтяження нерухомого майна за заявою третьої особи діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом та підзаконними актами, які діяли на момент вчинення реєстраційної дії. Позивач не вступав і правовідносини з реєстратором (нотаріусом), тому факт порушення прав позивача у сфері публічно-правових відносин відсутній.

Посилання позивача на положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та підзаконних актів, які були прийняті на його виконання, його твердження про відсутність у нотаріусів повноважень здійснювати державну реєстрацію іпотек є помилковим, адже відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 11.02.2010 № 1878-VI (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 № 4152-VI) до 1 січня 2013 року державна реєстрація правочинів, іпотек, відомостей про обтяження нерухомого майна проводиться нотаріусами, реєстраторами юридичної особи, яка належить до сфери управління Міністерства юстиції України.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що адміністративний позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір, однак, в силу положень частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, ці витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 23 серпня 2016 р.