Справа № 808/9/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Матяш О.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2016 рокусправа № 808/9/16
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Гавриленка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 р. у справі №808/9/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, Пологівська ОДПІ), в якому просив вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-007961702 від 04.12.2015 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.12.2015 року, податкове повідомлення-рішення № від 18.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_2 відповідачем зроблено хибні висновки про те, що ним не було надано до перевірки первинних документів, які підтверджують понесені витрати, а саме використання придбаних паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності як підприємця, двічі віднесено до витрат комунальні послуги та включено до витрат у 2014 році витрати, понесені в 2013 році. Зазначені висновки привели по прийняття суб'єктом владних повноважень оскаржуваних рішень. Використання паливно-мастильних матеріалів у його господарській діяльності підтверджується відповідними первинними документами. Товари, придбані наприкінці 2013 року, знаходились на початку 2014 року в залишку та були реалізовані у січні-лютому 2014 року та обґрунтовано включені у витрати 2014 року під час їх реалізації.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-007961702 від 04.12.2015 року в частині суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 18172 гривень 72 копійок.

Скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.12.2015 в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних санкцій у розмірі 908 гривень 64 копійок.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 18.12.2015 року в частині збільшення Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8021 гривні 23 копійок за основним платежем та 2005 гривень 31 копійки за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В іншій частині позову відмовлено.

Присуджено на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Пологівської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області судові витрати у розмірі 324 гривень 80 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що згідно з поясненнями позивача від 24.11.2015 року залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2014 року відсутні, тобто підприємець не міг реалізувати товарно-матеріальні цінності які у нього відсутні.

Також підприємцем до перевірки було надано лише фіскальні чеки на придбання бензину на суму 14 553,55 грн., без документів, які б підтверджували факт використання бензину у господарській діяльності, а саме: подорожніх листів.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, Пологівською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року, результати якої викладено в акті перевірки №1265/08-15-17-02/НОМЕР_1 від 04.12.2015 року.

За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог: п. 138.2 ст. 138, п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, чим занижено суму податку на доходи фізичних осіб, який необхідно сплатити до бюджету за 2014 рік на загальну суму 8376,4 гривень; п. 177.10 ст. 177 ПК та Порядок ведення книги обліку доходів та витрат, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України, №481 від 16.09.2013 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218; п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", що спричинило недонарахування сум єдиного внеску в 2014 році в розмірі 18994,33 гривень.

На підставі акту №1265/08-15-17-02/НОМЕР_1 від 04.12.2015 року Пологівською ОДПІ прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-007961702 від 04.12.2015 року на загальну суму єдиного внеску у розмірі 18994,33 гривень (а.с.13); рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.12.2015 року на 949,72 гривень штрафних санкцій з єдиного внеску (а.с.10); податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 18.12.2015 року, яким ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8376,4 гривень за основним платежем та 2094,1 гривень - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.9).

Підставою для прийняття вищевказаних рішень контролюючого органу стали висновки акту перевірки про такі порушення: 1) ФОП ОСОБА_2 до декларації про доходи та майновий стан за 2014 рік до складу витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей було включено вартість оплачених рахунків за спожиту електроенергію та за комунальні послуги з вивезення сміття на загальну суму 2367,75 гривень, які також були включені до інших витрат, тобто включені двічі; 2) в 2014 році до декларації про доходи та майновий стан позивач включив витрати на придбання запчастин, на підставі отриманих накладних попереднього року, на загальну суму 35921,34 гривень. Згідно з поясненнями ФОП ОСОБА_2 від 24.11.2015, залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2014 відсутні; 3) ФОП ОСОБА_2 до складу інших витрат відніс вартість придбаного бензину на суму 17553,55 гривень, але до перевірки надано лише фіскальні чеки на придбання бензину - без документів, які б підтверджували факт використання бензину у господарській діяльності, а саме: товарно-транспортних накладних та подорожних листів.

Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком штрафних санкцій до акту перевірки №1265/08-15-17-02/НОМЕР_1 від 04.12.2015 року, вищенаведені порушення відобразилися в прийнятих контролюючим органом рішеннях наступним чином:

- податкове повідомлення-рішення форми "Р" № від 18.12.2015 року на загальну суму 10470,5 гривень (основний платіж - 8376,4 гривень, штрафні санкції - 2094,1 гривень): перше порушення - 355,16 гривень основного платежу та 88,79 штрафних санкцій; друге порушення - 5388,2 гривень основного платежу та 1347,05 гривень штрафних санкцій; третє порушення - 2633,03 гривень основного платежу та 658,26 гривень штрафних санкцій;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-007961702 від 04.12.2015 року на загальну суму єдиного внеску у розмірі 18994,33 гривень: перше порушення - 821,61 гривень; друге порушення - 12081,64 гривень; третє порушення - 6091,08 гривень;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 18.12.2015 року на 949,72 гривень штрафних санкцій з єдиного внеску: перше порушення - 41,08 гривень; друге порушення - 604,08 гривень; третє порушення - 304,55 гривень.

В акті перевірки контролюючим органом зазначене про те, що в 2014 році до декларації про доходи та майновий стан ФОП ОСОБА_2 включив витрати на придбання запчастин на підставі отриманих накладних попереднього року на загальну суму 35921,34 гривень. Згідно з поясненнями ФОП ОСОБА_2 від 24.11.2015 року, залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2014 року відсутні. Отже, на думку контролюючого органу, позивач неправомірно включив до складу витрат документально не підтверджені витрати.

Згідно з п. 135.2 ст. 135 ПК (в редакції Закону №1690-VII), доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Відповідно до пп. 135.5.12 п. 135.5 ст. 135 ПК (в зазначеній редакції), інші доходи включають доходи, не враховані при обчисленні доходу періодів, що передують звітному, та виявлені у звітному податковому періоді;

Згідно з п. 137.1 ст. 137 ПК (в зазначеній редакції), дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Відповідно до п. 138.4 ст.138 ПК (в зазначеній редакції), витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Під час розгляду справи встановлено, що 23.11.2015 року Пологівська ОДПІ в рамках проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 звернулася до останнього із запитом про надання інформації стосовно залишків товарно-матеріальних цінностей на 01.01.2014 року та на 31.12.2014 року у кількісному та вартісному виразі (а.с.172).

На вказаний запит ФОП ОСОБА_2 відповів листом від 24.11.2015 року, в якому зазначив, що залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2014 року та 31.12.2014 року у кількісному та вартісному виразі відсутні (а.с.173).

Відповідач, з посиланням на вказану відповідь позивача, зробив висновок в акті перевірки про те, що витрати позивача на придбання автозапчастин на загальну суму 35921,34, що включені до складу витрат 2014 року, документально не підтверджені.

Відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 3 Закону № 996-ХІV передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Як вбачається з книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_2, в січні 2014 року позивачем було включено до витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей загальну суму 19993,33 гривень на підставі видаткових накладних від листопада 2013 року, а саме: №0970-289 від 01.11.2013 року на суму 6404,35 гривень; №0994472 від 06.11.2013 року на суму 4818,50 гривень; №030300 від 12.11.2013 року на суму 173,33 гривень; №4531 від 12.11.2013 року на суму 1048,09 гривень; №0077 від 15.11.2013 року на суму 170,91 гривень; №0 від 25.11.2013 року на суму 7378,15 гривень (аркуш книги 62).

В лютому 2014 року позивач включив до витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей загальну суму 14647,20 гривень на підставі видаткових накладних від грудня 2013 року, а саме: №1098911 від 02.12.2013 року на суму 242,4 гривень; №1098795 від 02.12.2013 року на суму 4089,8 гривень; №1147375 від 14.12.2013 року на суму 365 гривень; №1156601 від 17.12.2013 року на суму 137,05 гривень; №1156581 від 17.12.2013 року на суму 2037,55 гривень; №1175008 від 23.12.2013 року на суму 156,45 гривень; №1175003 від 23.12.2013 року на суму 7011,25 гривень; №07131/03 від 24.12.2013 року на суму 607,7 гривень (аркуш книги 63).

В березні 2014 року позивач включив до витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей загальну суму 1280,81 гривень на підставі видаткових накладних від грудня 2013 року, а саме: №4867 від 03.12.2013 року на суму 399,62 гривень; №000674 від 16.12.2013 року на суму 237,5 гривень; №5102 від 17.12.2013 року на суму 643,69 гривень (аркуш книги 64).

Зазначені видаткові накладні та податкові накладні на придбання товарів досліджені в судовому засіданні та наявні в матеріалах справи (а.с.101-137). Також в матеріалах справи наявні акти контрольної перевірки інвентаризації цінностей на основному складі станом на 01.01.2014 року №№ 1 - 5, складені ФОП ОСОБА_2 про інвентаризаційний опис наявних цінностей. Зазначеними актами підтверджено знаходження товарно-матеріальних цінностей, витрати на придбання яких були включені до складу витрат позивачем в січні-березні 2014 року, на складі станом 01.01.2014 року.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем цілком правомірно було включено до складу витрат 2014 року витрати на придбання ним товарно-матеріальних цінностей в листопаді - грудні 2013 року, адже дані товарно-матеріальні цінності були реалізовані ним в січні - березні 2014 року, а, відповідно до п. 138.4 ст. 138 ПК, такі витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від їх реалізації.

При цьому не приймається до уваги посилання відповідача на лист ФОП ОСОБА_2 з поясненнями щодо відсутності залишків товарно-матеріальних цінностей,. контролюючий орган підійшов до цього питання суто формально, не перевіривши навіть записи в книзі обліку доходів і витрат позивача, з якої вбачається, що витрати на придбання цих товарно-матеріальних цінностей не були включені ФОП ОСОБА_2 до витрат попередніх періодів.

З огляду на вищевикладене, висновок контролюючого органу щодо зазначеного вище порушення є необґрунтованим та неправомірним, а тому суд першої інстанції вірно встановив наявність підстав для скасування рішень відповідача в цій частині.

Щодо включення позивачем до складу інших витрат вартості придбаного бензину на суму 17553,55 гривень, що на думку відповідача не має відношення до господарської діяльності позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту акту перевірки судом встановлено, що в обґрунтування своєї позиції в частині цього порушення контролюючий орган посилається на ненадання до перевірки документів, які б підтверджували факт використання бензину у господарській діяльності, а саме: товарно-транспортних накладних та подорожніх листів.

З матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано легковий хетчбек ВАЗ 21124, державний номер НОМЕР_2, бежевого кольору, повною масою 1516 кг, маса без навантаження - 1060 кг.

На підтвердження використання придбаного пального в господарській діяльності позивачем до матеріалів справи надано подорожні листи №№ 1 - 11 за 2014 рік та фіскальні чеки на придбання пального.

Таким чином, використання придбаного пального в господарській діяльності позивача підтверджена документально, а тому рішення відповідача в цій частині є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-007961702 від 04.12.2015 року в частині суми недоїмки зі сплати єдиного внеску у розмірі 18172 гривень 72 копійок, рішення про застосування штрафних санкцій № від 18.12.2015 року в частині застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 908 гривень 64 копійок та податкове повідомлення-рішення № від 18.12.2015 року в частині збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8021 гривні 23 копійок за основним платежем та 2005 гривень 31 копійки за штрафними санкціями, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про їх скасування.

Що стосується позовних вимог в задоволенні яких позивачу було відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, рішення суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог сторонами не оскаржено, то воно підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 р. у справі №808/9/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомленя-рішеня, рішення та вимоги- залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22 серпня 2016 року, в повному обсязі ухвала складена 22 серпня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко