Справа № 199/2751/16-а
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2751/16-а
ПОСТАНОВА

іменем України

16.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення з 01.04.2015 року виплати пенсії; зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії з 01.04.2015 року та здійснити виплату недоотриманої пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона на теперішній час працює на державній службі на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради. З 25.05.2012 року їй була призначена пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, як інваліду ІІІ групи згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір якої станом на 01.03.2016 року становив 949,00 грн. Позивачка зазначає, що починаючи з 01.04.2015 року було зупинено виплату призначеної позивачу пенсії по інвалідності.

15.03.2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою щодо незаконної, на її думку, відмови у зупиненні виплати пенсії по інвалідності з 01.04.2015 року, з проханням виплатити недоотриману пенсію, починаючи з 01.04.2015 року.

Листом від 24.03.2016 року №А28/03/18 відповідач відмовив позивачці у виплаті пенсії, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року вступив у дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, згідно з яким тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Позивачка зазначає, що відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на пенсійне забезпечення, оскільки вона отримувала пенсію на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відповідач не поновив її виплату з 01.04.2015 року, тому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у поновленні з 01.04.2015 року виплати їй пенсії; зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії з 01.04.2015 року та здійснити виплату недоотриманої пенсії.

У судове засідання позивачка не з'явилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську надав заперечення на позовну заяву, посилаючись на те, що визначальним фактором обмеження пенсійних виплат позивачці є факт працевлаштування її на роботі, в тому числі і на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", та не залежить від факту набуття права на призначення відповідної пенсії як на момент введення, так і на момент завершення зазначеного тимчасового обмеження. До того ж Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII були внесені зміни й до абз. 2 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.05.2012 року ОСОБА_1 була призначена пенсія, як інваліду ІІІ групи, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Починаючи з 01.04.2015 року виплату призначеної пенсії зупинена. На теперішній час позивачка працює на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради.

15.03.2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії з 01.04.2015 року. Листом від 24.03.2016 року №А28/03/18 відповідач відмовив позивачці у виплаті пенсії, посилаючись на те, що з 01.04.2015 року вступив у дію Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, згідно з яким тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 4 ст. 37 цього Закону підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відпали, і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Посилання відповідача на Закони України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, від 24.12.2015 року №911, якими були внесені зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а саме тимчасово припинено виплату пенсій особам, на яких поширюється дія цього Закону у періоди роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» є безпідставними, оскільки вказана норма могла діяти тільки до 01.06.2015 року та стосувалась осіб, яким пенсія була призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки з 01.06.2015 року відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не по Закону України «Про державну службу».

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднання управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську щодо відмови у поновленні з 01.06.2015 року виплати пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.06.2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та здійснити виплату недоотриманої пенсії з 01.06.2015 року по день набрання постанови законної сили з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В частині позовних вимог про виплату недоотриманої пенсії з 01.04.2016 року суд вважає відмовити, оскільки зупинення виплати пенсії було проведено відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII.

Також суд вважає стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 86, 97, 158-163, 167, 171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську щодо відмови у поновленні з 01.06.2015 року виплати пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.06.2015 року, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату недоотриманої пенсії з 01.06.2015 року по день набрання постанови законної сили з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпропетровську за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102,40 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії постанови.

Суддя