Справа № 298/881/16-а
Суддя: Цибик І. Й.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/881/16-а
Номер провадження 2-а/298/26/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Цибика І.Й., при секретарі Грінвальдові О.О., за участі позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону майора Мигріна Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом з тих підстав, що 04.07.2016 року постановою начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» Мигріна В.С. № 112533 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн. за те, що 04.08.2016 року о 17.25 год. в пункті пропуску «Малий Березний» після проходження прикордонно-митного контролю на виїзд з України він самовільно, без дозволу прикордонного наряду залишив свій транспортний засіб (мікроавтобус «Рено», р/н НЕ 011 ВХ) та в пішому порядку поза магазином безмитної торгівлі змінив напрям руху з «вибуття» на «прибуття», чим порушив режим в пункті пропуску.

Вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки всі обставини, зазначені в ній, не відповідають фактичним обставинам та суперечать об'єктивній істині.

Зазначає, що у дійсності він після проходження прикордонно-митного контролю перетнувши на автомобілі державний кордон України в Словаччину, через раптово виниклі сімейні потреби залишив транспортний засіб на нейтральній території і в пішому порядку повернувся на територію України по напряму «прибуття» в Україну, про що надав письмове пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення і що можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Тож в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а інспектор прикордонної служби, як і відповідач неправильно оцінили його позицію як визнання вини під час надання письмових пояснень при складанні протоколу.

Також, посилаючись на норми ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 252, 268, 280 КУпАП позивач вказує, що інспектором прикордонної служби не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та грубо порушені його права, зокрема право на захист, оскільки він не був присутній при розгляді справи. Оскаржувану постанову і протокол до неї заповнила інспектор прикордонної служби і дала йому підписати, так як начальника на той час не було, а він відмовився його чекати. Постанову і протокол йому передав 08.08.2016 року тільки з виду знайомий чоловік.

- 2 -

Крім того, норма самої ст. 202 КУпАП є банкетною, що зобов'язує для повного визначення ознак правопорушення звертатися до інших нормативно-правових актів.

За наведеного, просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» Мигріна В.С. № 112533 від 04.07.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.

У судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив тільки скасувати вищевказану постанову відповідача, посилаючись на аналогічні викладеним в адміністративному позові обставини.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що пред'явлений позов не визнає, вважає необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Так, в обгрунтування заперечення вказав, що зміст позовної заяви та додані копії документів не містять інформації про порушення ним вимог чинного законодавства та прийняття протиправного рішення, а у відповідності до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. Дії позивача підпадали під ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 202 КУпАП, у зв'язку з чим старшим зміни прикордонних нарядів капітаном ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Підпис позивача у цьому протоколі свідчить про те, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Отже твердження позивача про порушення права на захист спростовується, як і нез'ясування всіх обставин справи, оскільки накладений на нього штраф мінімальний. Він, як начальник відділу прикордонної служби «Великий Березний» встановленим порядком розглянув даний протокол та склав оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, копію якої було передано позивачу 08.08.2016 року. Тож він діяв в межах та на виконання покладених на нього обов'язків, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 04 липня 2016 року відповідач виніс постанову № 112533, згідно якої позивачу ставиться в вину те, що 04 серпня 2016 року о 17.25 год. в пункті пропуску «Малий Березний» після проходження прикордонно-митного контролю на виїзд з України він самовільно, без дозволу прикордонного наряду залишив свій транспортний засіб (мікроавтобус «Рено», р/н НЕ 011 ВХ) та в пішому порядку поза магазином безмитної торгівлі змінив напрям руху з «вибуття» на «прибуття», чим порушив режим в пункті пропуску. Цією постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.

Вказану справу про адміністративне правопорушення відносно позивача порушено згідно протоколу ЗхРУ № 112533, теж датованого 04 серпня 2016 року.

Статтею 202 КУпАП встановлено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах вїзду-виїзду.

Однак норма цієї статті є бланкетною, оскільки для повного визначення ознак правопорушення відсилає до інших нормативно-правових актів, посилання на які містили б ознаки, що вказують на порушення режимних правил у контрольних пунктах пропуску в'їзду-виїзду.

- 3 -

При винесенні оскаржуваної постанови дані вимоги Закону враховані не були.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1,2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП, фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказаних вимог Закону відповідачем дотримано не було, протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 112533 від 04.08.2016 року не містить прізвища та ініціалів, підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Натомість містить дату отримання такого 04.07.2016 року.

Більше того, як вбачається із самої постанови, яка являється основним доказом у справі про адміністративне правопорушення, таку винесено також 04.07.2016 року, тобто рівно на місяць раніше, аніж протокол, що ставить під сумнів сам факт вказаного у ній правопорушення, оскільки про можливість допущення відповідачем описки у письмовому запереченні останнього навіть не йдеться.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при оформленні матеріалів адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови порушено ряд

- 4 -

процесуальних вимог до провадження в справі про адміністративне правопорушення, а саме ст.ст. 245, 278, 279, 280 КУпАП, що було проігноровано відповідачем та формально притягнуто особу до адміністративної відповідальності. Як наслідок, порушено права особи, яка притягається до адмінвідповідальності, зокрема право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Таку ж правову позицію висловив і Європейський суд з прав людини у рішенні від 21.10.2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» № 17444/04, де звернув увагу на те, що коли проміжок часу з моменту вчинення правопорушення до розгляду протоколу не перевищував декількох годин, то особа була позбавлена можливості належним чином ознайомитися з висунутим проти неї обвинуваченням та доказами, а звідси - адекватно їх оцінити і розробити юридичну стратегію свого захисту, що є порушенням права на захист.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у судове засідання не з'явився, у поданому запереченні не спростував пояснень позивача про те, що останній після проходження прикордонно-митного контролю перетнув державний кордон України і на нейтральній території, на яку юрисдикція України не поширюється, в пішому порядку змінив напрям руху з «вибуття» на «прибуття» та повернувся на територію України.

З урахуванням встановлених вищезазначених обставин суд визнає, що відповідач не довів правомірність своїх заперечень проти адміністративного позову, законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, тому постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 202 КУпАП, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 71, 86, 105, 112, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Уточнену адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний» Чопського прикордонного загону майора Мигріна Володимира Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 112533 від 04.07.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 119 гривень - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: