Справа № 806/1455/16
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м.Житомир справа № 806/1455/16

категорія 3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Маленька Ю.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Громадянина Азербайджану ОСОБА_2 до Житомирського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Громадянин Азербайджану ОСОБА_2 звернувся з позовом до Житомирського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення від 28.07.2016року щодо примусового повернення з України та заборони в'їзду на Україну на три роки до 28.07.2019року.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Позивач легально та у повній відповідності до вимог чинного законодавства 24.04.2016року в'їхав на територію України з метою відвідання свого дядька, якого провідував неодноразово. Як пояснив представник Позивача, 28.07.2016року відносно Позивача був складений адмінпротокол про допущене правопорушення щодо несвоєчасного виїзду з України, так як термін перебування Позивача в Україні закінчився 22.07.2016року. Одночасно відносно Позивача Відповідачем було винесено оскаржуване рішення про його примусове повернення з України та заборону в'їзду в Україну протягом трьох років.

Жодних правових підстав для ухвалення оскаржуваного рішення, на думку представника Позивача, не має. Позивач за скоєне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, 28.07.2016року сплатив штраф в повному обсязі, а 10.08.2016року добровільно покинув територію України.

Представник Відповідача, Житомирського РС Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, в судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову та повідомлень про поважність причин неявки в судові засідання не направляв.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо правового статусу іноземців, які перебувають в Україні, порядку їх в'їзду в Україну та виїзду з України, регулюються правовими нормами Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року N 3773-VI (надалі - Закон N 3773-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин Азербайджану ОСОБА_2, Позивач по даній справі, у відповідності до вимог чинного законодавства 24.04.2016року через КПП "Тополі" в'їхав на територію України в особистих справах, з метою відвідування родичів, що проживають в місті Житомир.

28.07.2016року уповноваженими працівниками Житомирського РС Управління державної міграційної служби в Житомирській області було встановлено, що Позивач продовжує перебувати на території України після закінчення 22.07.2016року терміну, дозвіл на який був передбачений візою на в'їзд на територію України.

За допущене правопорушення, передбачене ч.1ст.203 КУпАП, відносно Позивача був складений відповідний протокол та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00грн., які Позивачем сплачено в добровільному порядку.

Одночасно оскаржуваним рішенням від 28.07.2016року ухвалено про примусове повернення Позивача за межі України, зобов'язано його покинути територію України до 10.08.2016року і заборонено в'їзд на три роки до 28.07.2019року.

Доводи представника Позивача про наявність у Позивача, як іноземного громадянина, правових підстав перебування на території України станом на 28.07.2016року не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке.

В розумінні вимог ст.4 Закону N 3773-VI Позивач, як іноземний громадянин, який в'їхав в Україну на законних підставах, вважався таким, який тимчасово перебуває на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд.

Зазначене свідчить, що Позивач з 23.07.2016року перебував на території України за відсутності законних підстав чим допустив порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.26 Закону N 3773-VI такі дії Позивача слугують підставою для прийняття рішення про його примусове повернення з України. За приписами п.2.1 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 N 353/271/150 прийняття оскаржуваного рішення входить до повноважень Відповідача, як посадової особи територіального підрозділу ДМС України.

На підставі викладеного суд приходить висновку, що Відповідач при винесенні оскаржуваного рішення в частині примусового повернення громадянина Азербайджану ОСОБА_2 з України діяв в межах наданих повноважень, на підставі вимог чинного законодавства, неупереджено та із урахуванням всіх обставин, що мали місце для його прийняття.

Вказаним оскаржуваним рішенням громадянину Азербайджану ОСОБА_2 одночасно заборонений в'їзд на Україну на три роки до 28.07.2019року. Жодних обґрунтувань такого рішення Відповідача в оскаржуваному рішенні не наведено.

Така позиція Відповідача не узгоджується із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно за приписами ч.2 ст.26 Закону N 3773-VI рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки

Разом з тим, підстави для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені правовими нормами ст.13 Закону N 3773-VI і є вичерпними.

Тобто, в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну;

- якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

Жодних із вказаних підстав в оскаржуваному рішенні не наведено.

Більш того, відповідно до ч.3 ст.13 Закону N 3773-VI рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Як зазначено в п.7 Інструкції про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 N 1235, рішення про заборону в'їзду в Україну особі підписується керівником структурного підрозділу апарату ДМС, начальником управління (відділу) міграційної роботи ГУДМС, УДМС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і затверджується:

в апараті ДМС - Головою, першим заступником або заступником;

у головних управліннях, управліннях ДМС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - начальником відповідного ГУДМС, УДМС, його першим заступником або заступником.

Всупереч зазначеним вимогам оскаржуване рішення в частині заборони Позивачу в'їзду на територію України прийнято головним спеціалістом Житомирського РС УДМС України в Житомирській області і затверджено виконувачем обов'язків цього сектору.

Таким чином, оскаржуване рішення Відповідача в частині заборони Позивачу у в'їзді на Україну на три роки до 28.07.2019року не відповідає вимогам ст.13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", прийнято Відповідачем поза межами повноважень, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати ОСОБА_2 підлягають частковому відшкодуванню за рахунок державного бюджету пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у вигляді 671,00грн. судового збору.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправним та скасувати рішення Житомирського РС УДМС України в Житомирській області від 28.07.2016року про примусове повернення з України в частині заборони громадянину Азербайджану ОСОБА_2 в'їзду на територію України строком на три роки.

Судові витрати ОСОБА_2 підлягають частковому відшкодуванню за рахунок державного бюджету в розмірі 671,00грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 25 серпня 2016 р.