Справа № 822/1533/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1533/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року 12:55м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівБожук Д.А. Салюка П.І. Польового О.Л.
при секретарі за участі:Гненній Ю.І. позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державного агентства автомобільних доріг України про зобов'язання вчинити дії, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5, позивач) звернулась до суду з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України (далі по тексту - ДААД України, відповідач), в якому просить зобов'язати надати технічні умови на будівництво з'їзду з дороги Р-05 Городище-Рівне-Старокостянтинів на 252 км 40 м до власної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, Хмельницька обл.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має на меті забудовувати земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться не в смузі відведення автомобільних доріг загального користування, а знаходиться на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності. Вказує на безпідставність посилання відповідача на те, що на даний час не узагальнено рішення щодо порядку здійснення Укравтодором дозвільної діяльності у сфері використання земель дорожного господарства.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, оскільки його явка не визнавалась судом обов'язковою.

Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з огляду на наступне.

Суд встановив, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 28.05.2015, індексний номер 38247930, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, Хмельницька обл.

ОСОБА_5 звернулася до відповідача з заявою щодо надання дозволу та технічних умов на будівництво з'їзду з дороги Р-05 Городище - Рівне - Старокостянтинів на 252 км 40 м до власної ділянки або надання відмови в дозволі на провадження виробничої діяльності із залученням земель дорожнього господарства.

За результатами розгляду заяви, відповідачем листом від 08.06.2016 №2595/2/7.2-9-1186/10 повідомлено ОСОБА_5 про те, що на час розгляду заяви, не визначено повноважень для Укравтодору щодо надання зазначених у зверненні технічних умов.

Зазначено, що відповідно до статті 37 Закону України "Про автомобільні дороги" будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України.

Згідно підпункту 8 п.4 положення "Про Державне агентство автомобільних доріг України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №439, на Укравтодор покладено завдання щодо видачі дозволу на впровадження виробничої діяльності із залученням земель дорожнього господарства.

Для забезпечення проведення на належному рівні дозвільної діяльності Укравтодором розроблено проект постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання видачі дозволу на будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг", якою регламентовано порядок проходження дозвільної процедури та отримання дозволу на провадження виробничої діяльності у межах смуги відведення автомобільних доріг.

Проте, рішення щодо порядку здійснення Укравтодором дозвільної діяльності у сфері використання земель дорожнього господарства, Урядом не узагальнено.

Разом з тим поінформовано про те, що з метою уникнення некоректного проектування під час розроблення відповідної проектної документації, слід керуватися вимогами дорожньо-будівельних норм та державних стандартів.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що порушує право на вільне використання приватної власності, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначає Закон України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 №2862-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон №2862-IV).

Провадження виробничої діяльності на автомобільних дорогах визначено ст.37 Закону №2862-IV.

Зокрема, будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції в порядку, передбаченому законодавством України.

Органи державного управління автомобільними дорогами видають за погодженням з відповідними підрозділами Національної поліції на платній основі дозволи на розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 8 п.4 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №439, Укравтодор відповідно до покладених на нього завдань видає дозвіл на розміщення, будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг.

Згідно з Рекомендацією №R(80)2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зі змісту наведених норм, суд приходить до висновку, що надання технічних умов на будівництво з'їзду з дороги, є саме дискреційними повноваженнями відповідача.

Відповідно до абз.3 п.10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Разом з тим, відповідно до абз.5 п.5 рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2010 у справі №1-9/2009, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ( рішення Європейського суду з прав людини у справах "Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини", та "Беєлер проти Італії").

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії").

При цьому суд зауважує, що ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Броньовський проти Польщі" зазначив, що принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Як наслідок, суд відхиляє як необґрунтоване твердження відповідача щодо відсутності порядку здійснення Укравтодором дозвільної діяльності у сфері використання земель дорожнього господарства.

Згідно ст.37 Закону №2862-IV, органи державного управління автомобільними дорогами у 30-денний строк приймають рішення про видачу дозволу на розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, або про відмову у видачі такого дозволу.

Зі змісту листа від 08.06.2016 №2595/2/7.2-9-1186/10, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ст.37 Закону №2862-IV не прийнято рішення за результатами звернення позивача, а надано лише роз'яснення.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення прав позивача та невтручання у дискреційні повноваження відповідача, суд приходить до висновку щодо зобов'язання Державне агентство автомобільних доріг України повторно розглянути заяву ОСОБА_5 та прийняте одне з визначених статтею 37 Закону №2862-IV рішень.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Державне агентство автомобільних доріг України повторно розглянути заяву ОСОБА_5 та прийняте одне з визначених статтею 37 Закону України "Про автомобільні дороги" рішень.

3. У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 серпня 2016 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/Д.А. Божук П.І. Салюк О.Л. Польовий
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук