Справа № 2а-6855/10/1270
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравцова Н.В., Качуріна Л.С., Цицюра О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 року справа №2а-6855/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Дяченко С.П.

суддів Сіваченка І.В. , Шишова О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року у справі № 2а-6855/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання здійснити перерахунок заробітної плати та щомісячного грошового утримання, стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 621 790 грн. та щомісячному грошовому утриманні у сумі 559611 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання здійснити перерахунок заробітної плати та щомісячного грошового утримання, стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 621 790 грн. та щомісячному грошовому утриманні у сумі 559611 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він з 1987 р. працює на посаді судді апеляційного суду Луганської області; з серпня 2006 року - головою апеляційного суду Луганської області До червня 2005 року розмір заробітної плати суддям виплачувався згідно ст. 44 Закону України «Про статус суддів», однак у подальшому встановлення розміру та виплата заробітної плати відповідачами проводиться з порушенням конституційних норм. Просив визнати незаконною бездіяльність відповідачів, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми заробітної плати; визнати незаконними дії відповідачів щодо нарахування та виплати за період з 01.01.2005 року по 01.09.2010 року заробітної плати та щомісячного грошового утримання; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати та щомісячного грошового утримання.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року у справі № 2а-6855/10/1270 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність апеляційного суду Луганської області щодо не проведення перерахунку заробітної плати та грошового забезпечення ОСОБА_2 з 19.08.2009 року з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 в редакції станом на 31.12.2005, та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу грошового забезпечення ОСОБА_2 із зазначенням розміру заробітної плати та грошового утримання виходячи із 11,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Визнано неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 11,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України, щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 11,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Зобовязано апеляційний суд Луганської області провести перерахунок ОСОБА_2 з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року перерахунок заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 11,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обовязкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу.

Зобовязано апеляційний суд Луганської області донарахувати та виплатити ОСОБА_2М щомісячне грошове утримання з донарахованих сум заробітної плати.

Зобовязано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати.

Зобовязано ОСОБА_3 судову адміністрацію України виділити апеляційному суду Луганської області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_2М з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 11,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат з 19.08.2009 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2М судові витрати у розмірі 1,70 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з постановою суду відповідачі ОСОБА_3 судова адміністрація України та Міністерство фінансів України звернулись з апеляційними скаргами, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянти посилаються на невірне застосування судом першої інстанції положень Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці суддів» та вказують , що в оскаржуваній постанові має місце невідповідність висновків суду обставинам справи. Просять скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до Державної судової адміністрації України та Міністерства фінансів України, відмовити.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг,встановила наступне.

Згідно зі статтями 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. ОСОБА_3 забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Відповідно до статей 1, 3, 11 Закону України «Про статус суддів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спору та нарахування коштів) судді знаходяться на публічній службі із здійснення правосуддя в Україні, держава гарантує фінансове та матеріально-технічне забезпечення судів та суддів. Судді мають право на належне матеріальне та соціальне забезпечення.

Судом першої , апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_2 є професійним суддею апеляційного суду Луганської області і наділений державою певним правовим статусом, який включає право на елементи матеріального і соціального захисту, зокрема право на отримання належної заробітної плати, тому держава взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень зазначеної категорії осіб, а саме, забезпечити реалізацію конституційних гарантій незалежності і недоторканості судді, встановивши при цьому певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується забезпеченням реалізації їх соціального захисту.

Як вбачається з матеріалів справи , позивач на посаді судді апеляційного суду Луганської області працював з 07 липня 1987 року по 14 червня 2004 року, з 14 червня 2004 року по 01 серпня 2004 року на посаді першого заступника голови суду, починаючи з 1 серпня 2006 року обіймає посаду голови апеляційного суду Луганської області і по теперішній час.

Згідно довідок апеляційного суду Луганської області заробітна плата позивача з червня по грудень 2005 року розраховувалась з посадового окладу, розмір якого становив 617 грн., розмір посадового окладу позивача з лютого 2006 року по липень 2009 року не змінювався та становив - 3818 грн. Довідкою апеляційного суду Луганської області № 176 від 30.03.2010 підтверджено, що відповідно до п. 41 та додатка 4 постанови Кабінету Міністрів України 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» перерахунок посадового окладу за період з серпня 2009 року по лютий 2010 року не провадився.

Таким чином, відповідно до п. 41 та додатка 4 постанови Кабінету Міністрів України 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів перерахунок посадового окладу позивачу з серпня 2009 року по липень 2010 року , не проводився.

Пунктом 6.1 Європейської Хартії передбачено, що судді, які виконують професійно свої суддівські функції, мають право на винагороду, рівень якої повинен бути таким, щоб вони були захищені від тиску при прийнятті ними рішень, взагалі, щоб ніщо не могло вплинути на їх незалежність та неупередженість.

Отже, особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Зокрема, згідно із ч.1 ст.44 Закону України «Про статус суддів» заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Частина друга цієї статті, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачає, що розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Таким чином, гарантований мінімальний посадовий оклад судді не може бути меншим від розміру, встановленого ст. 44 зазначеного вище Закону, який визначається в співвідношенні до окладу Голови Верховного Суду України.

30.06.2005 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 513 «Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України» та Постанову № 514 «Про оплату праці Голови та заступників Голови Верховного Суду України», яким підвищено оклади, зокрема Голові Верховного Суду України з 01.06.2005 року.

03.09.2005 року Кабінет Міністрів України своєю Постановою № 865 «Про оплату праці суддів» привів посадові оклади суддів усіх судів України до вимог ст. 44 Закону України «Про статус суддів». Однак п. 5 зазначеної Постанови було встановлено, що вона набирає чинності з 01.01.2006 року.

Проте, Постановою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2007 року п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці суддів» № 865 від 03.09.2005 року визнано незаконним та встановлено допустити поворот виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці суддів» № 865 від 03.09.2005 року, визнавши, що вона підлягає застосуванню одночасно з Постановами № 513 та № 514, тобто з 01.06.2005 року.

Відповідно до п. 5 Постанова КМУ № 865 від 03.09.2005 року набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Розміри посадових окладів керівників та суддів апеляційних судів викладено у додатку 4 вказаної Постанови та залежать від груп міст.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 614 Деякі питання віднесення областей та міст до груп за оплатою праці Луганську область за оплатою праці віднесено до групи поза групою.

Таким чином, відповідно до додатку 4 до Постанови КМУ № 865 з 01.01.2006 року посадовий оклад судді апеляційного суду Луганської області становить 11,5 розмірів мінімальних заробітних плат.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 року затверджено зміни що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: Встановити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1243 Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 набрала законної сили 19 серпня 2009 року після її перегляду в апеляційному порядку, (ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року) що відповідає положенням ч. 3 ст. 254 КАС України, є обовязковою для виконання.

Обов'язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, Конституції та законів України, як право на судовий захист.

З моменту втрати чинності пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, яке мало місце 19 серпня 2009 року, відповідачі ОСОБА_3 судова адміністрація України, Міністерство фінансів України та апеляційний суд Луганської області зобовязані були застосовувати Постанову № 865 в первісній редакції.

Статтею 55 Закону України "Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року № 835-VI передбачено розміри мінімальних заробітних плат на 2009 рік. Так, станом на 1 липня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати становив 630 грн., з 1 жовтня 2009 року - 650 грн.

Відповідно до Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, розмір мінімальної заробітної плати з 1 листопада 2009 року становить 744 грн., а з 1 січня 2010 року встановлено на рівні 869 гривень.

Саме виходячи з таких розмірів мінімальної заробітної плати, повинен був розраховуватись посадовий оклад позивача, починаючи з 19 серпня 2009 року.

Тобто, невиплата позивачеві заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 11,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

На підставі ст.130 Конституції України та статті 118 Закону України Про судоустрій України забезпечення належного фінансування та умов функціонування судів покладено на державу, що передбачає окреме визначення у Державному бюджеті видатків, у тому числі на соціальне забезпечення суддів.

Статтею 126 Закону України Про судоустрій України встановлено, що ОСОБА_3 судова адміністрація України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів.

Статтею 58 Бюджетного кодексу України передбачено, що головні розпорядники коштів (з 01.01.2003 року ОСОБА_3 судова адміністрація України) організовують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про ОСОБА_3 бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

ОСОБА_3 судова адміністрація України повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у звязку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1243 Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.

В порушення вимог ст.ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, ОСОБА_3 судова адміністрація України, як головний розпорядник бюджетних коштів та учасник бюджетного процесу, не звернулася з бюджетним запитом до Міністерства фінансів України для подальшої підготовки пропозицій до Кабінету Міністрів України при розробленні проекту Державного бюджету України, чим порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п.11 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до наказу ДСА України від 09.06.2004 року № 82/04 Про організаційні заходи щодо забезпечення подання на затвердження штатних розписів апаратів місцевих та апеляційних судів обовязок подавати штатні розписи до ДСА із зазначенням розміру фінансування оплати праці суддям покладено на апеляційний суд Луганської області, який і здійснює фактичну виплату заробітної плати позивачу. Зазначені повноваження сторонами не оспорюються. Однак, зміни до штатних розписів не вносилися.

Як видно з матеріалів справи, сторонами визнано відсутність звернення апеляційного суду Луганської області до Державної судової адміністрації України з даними про коригування заробітної плати позивача, виходячи з посадового окладу, розрахованого з посадового окладу, у розмірі 11,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні на відповідний період.

Апеляційний суд Луганської області, як субєкт владних повноважень, на який законодавством покладено обовязок проінформувати ОСОБА_3 судову адміністрацію України головного розпорядника бюджетних коштів на утримання судової системи, щодо необхідності здійснення перерахунку заробітної плати позивача з нового розміру посадового окладу, не прийняв заходи щодо корегування посадового окладу позивача та кошторису суду з урахуванням визнання нечинним п. 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України, від 21.12.2005 року, № 1232, якою затверджено "Положення про ОСОБА_3 казначейство України", ОСОБА_3 казначейство України (далі - Казначейство) є урядовим органом державного управління, що діє у складі Мінфіну і йому підпорядковується. Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Мінфіну та цим Положенням.

Відповідно до пункту 3. основними завданнями Казначейства є зокрема: розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов'язань та проведенні платежів за цими зобов'язаннями. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань: провадить безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів і бюджетних установ, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування; здійснює розподіл коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, а також між рівнями місцевих бюджетів відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і перерахування розподілених коштів за належністю.

Згідно зі статтею 9.1. Наказу Міністерства фінансів України від 30.05.2007 року, № 662 "Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства фінансів України як головного розпорядника коштів державного бюджету та відповідальних виконавців бюджетних програм на всіх стадіях бюджетного процесу", ОСОБА_3 казначейство України готує та затверджує розпорядження про виділення коштів головним розпорядникам і в установленому порядку повідомляє головному розпоряднику коштів (у розрізі відповідальних виконавців) розмір виділених сум.

Аналізуючи вимоги позивача , колегія суддів зазначає, що згідно наказу апеляційного суду Луганської області від 04.08.2004 № 67 ОСОБА_2 з 21 серпня 2004 року призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 90 % від заробітної плати.

Враховуючи, що розмір щомісячного довічного грошового утримання прямо залежить від заробітної плати, яку отримує позивач, то позовні вимоги щодо його перерахунку підлягають задоволенню лише за періоди, коли заробітна плата судді не відповідала законодавчо встановленому рівню, а саме на суму недоплаченого посадового окладу, розрахованого у розмірі 11,5 мінімальних заробітних плат, визначених законодавством, з 19 серпня 2009 року.

Позивач у позові крім перерахунку заробітної плати з урахуванням розміру посадового окладу, розрахованого виходячи з девяти мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, ставить питання про перерахунок надбавки за вислугу років відповідно до положень ст. 44 Закону України «Про статус суддів» в редакції, що діяла до 1 січня 2008 року Так, частиною 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» було передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 справа № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу II Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» яким внесено зміни до ст. 44 Закону України «Про статус суддів».

Таким чином, зміни до абзацу другого частини четвертої ст. 44 Закону України «Про статус суддів», внесені Законом України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», втратили чинність 22 травня 2008 року.

Як вбачається з довідок апеляційного суду Луганської області № 387, 388, 389, 390, 391, 392 від 22.09.2010 та наказу № 136 від 18.07.2010 надбавка за вислугу років ОСОБА_2 з 22 липня 2006 року сплачувалась у розмірі 40 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, що з 22 травня 2008 року суперечить Закону України «Про статус суддів».

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу "Кечко проти України" (рішення від 8 листопада 2005 року) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. ОСОБА_3 може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Суд правильно вважав, що не здійснення перерахунку коштів позивачеві фактично є відмовою державного органу у реалізації позивачу його права, яка обумовлена юридичною значущістю та негативними наслідками для заявника, оскільки не надає і не визнає за собою субєктивного права позивача на реалізацію конституційної гарантії та охоронюваних правовідносин з приводу отримання від держави соціальних послуг, а також реалізації особою свого абсолютного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачі не надали суду достатніх, беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Приймаючи до уваги, що обовязковість рішень суду є конституційною засадою судочинства, передбаченою Конституцією України та відтвореною у нормах Кодексу адміністративного судочинства України, в порушення вимог ст. 129 Конституції України та ст.ст.7, 14 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_3 судовою адміністрацією України, Міністерством фінансів України, апеляційним судом Луганської області не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати здійснювалось на підставі скасованого пункту Постанови Кабінету Міністрів України № 865.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідачів на відсутність коштів необхідних для виплати позивачу посадового окладу та грошового забезпечення виходячи із 11,5 розмірів мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на день проведення виплати, не заслуговує на увагу, оскільки вказаними відповідачами не виконувались покладені нормативними актами обовязки щодо належного фінансування професійного судді, як складової частини його незалежності.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для задоволення апеляційних скарг, не вбачається.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 28 лютого 2011 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги: Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2010 року у справі № 2а-6855/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання здійснити перерахунок заробітної плати та щомісячного грошового утримання, стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 621 790 грн. та щомісячному грошовому утриманні у сумі 559611 грн. - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили .

Головуючий: С.П.Дяченко

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_4