Справа № 819/596/16
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/596/16

15 серпня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Данилевич Н.А.

при секретарі судового засідання Куриляк М.Г.

за участю сторін

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Вонятівської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду місті Тернополі адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_3

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2014 року №,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 або позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ або відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2014 року №.

Позов мотивовано тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі акту № 7361/19-18-17-03/НОМЕР_1 від 30.09.2014 року «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб» (надалі Акт перевірки), є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки, згідно п. 1.8 Акту при перевірці використано лише податкову декларацію про майновий стан; інформацію з центральної бази даних; акт припинення зобов'язань; листи повідомлення, а цього, на думку позивача, недостатньо. Отже, висновки ревізора про наявність рішення кредиторів щодо списання боргу базується лише на припущеннях, оскільки необхідні документи при проведенні перевірки були відсутні.

Окрім цього, представник позивача зазначає, що в розумінні п.п. 14.1.47 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи не матеріальній формі. Доходу у розмірі зазначеному в акті перевірки позивач ніколи не отримував, що вкотре підтверджує незаконність податкового повідомлення-рішення.

Також в позовній заяві позивачем зазначено, що вказане податкове повідомлення-рішення та Акт перевірки йому не вручались. Про складений Акт перевірки та прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення позивач дізнався 29.04.2016 року, ознайомившись з матеріалами справи № 819/2420/15 за позовом Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 145 670,34 гривень.

З врахуванням викладеного, представник позивача просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила, пояснивши, що позивач був проінформований у один із встановлених законом способів про те, що банки здійснили анулювання боргу, то, як наслідок, відповідно до вимог п.п. 164.2.17 «д» п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, громадянин ОСОБА_3 самостійно повинен сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації. Проте, попри вказані повідомлення банку, позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подав, податок про доходи на фізичних осіб до бюджету не перерахував, а тому Тернопільська ОДПІ вважає правомірним винесене позивачу податкове повідомлення рішення від 13.11.2014 року № та просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Судом встановлено, що Тернопільською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб за період 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року платника податків - громадянина ОСОБА_3

За результатами перевірки складено акт №7361/19-18-17-03/НОМЕР_1 від 30.09.2014 року ( а.с.36-41).

Перевіркою встановлено наступні порушення ОСОБА_3 норм податкового законодавства:

- неподання податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2013р. до Тернопільської ОДПІ (термін подачі до 01.05.2013р.), чим порушено вимоги пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49 та п.176.1 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI з наступними змінами та доповненнями (далі - ПКУ);

- неперерахування до бюджету до 01.08.2013 року податку на доходи фізичних осіб за отриманні доходи у 2012 р. в сумі - 116 400,27 грн., чим порушено пп. «с» п. 176.1 статті 176 та абз. 1 п. 179.7 статті 179 ПКУ.

На підставі висновків акту перевірки Тернопільською ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення від 13.11.2014 року форми "Р" №, яким ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 145 670, 34 грн., в тому числі 116 400, 27 грн. основного платежу та 29 270, 07 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с.24).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку, вважаючи, що сума, яка списана банком, ніяк не може вважатися додатковим благом (доходом) позивача, тому, що в розумінні п.п.14.1.47 статті 14 ПКУ він не отримував ніякого доходу.

Суд з такими твердженнями позивача не погоджується виходячи з наступного.

Підпунктом 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент вчинення порушення та винесення податкового повідомлення-рішення) встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків передбачених статтею 165 ПКУ) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи проведення перевірки позивача працівниками податкового органу зумовлено відомостями із ЦБДФО, даними Тернопільської ОДПІ по формі 1-ДФ (а.с. 22-23), листом ПАТ «Універсал банк» №2128 ГО від 10.07.2014 року (а.с. 44), листом TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» №16/2 від 08.07.2014року (а.с. 26-27), а також факт не подання ОСОБА_3 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012р.

Судом встановлено, що Тернопільською ОДПІ надіслано лист від 25.06.2014 року №17325/19-18-17- 03 на адресу ПАТ «Універсал банк» про надання інформації про виплату доходів 2012 року фізичним особам, зокрема ОСОБА_3, а також копій відповідних документів згідно вимог п. «д» пп. 164.2.17 статті 164 Податкового кодексу України (а.с. 33).

На надісланий запит, Тернопільської ОДПІ отримано відповідь від ПАТ «Універсал банк» від 10.07.2014 р. № 2128 ГО (а.с. 44).

Згідно отриманої відповіді, борг фізичної особи ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) перед ПАТ «Універсал банк» за кредитним договором №CL15619 від 25.01.2008 року (Основний договір) становить 10 976,25 дол. США, та згідно Акту «Про припинення зобов'язань» від 02.08.2012 р., який вважається додатком до основного договору (а.с. 45), - вважається погашеним повністю шляхом прощення такої заборгованості, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання за основним договором в повному обсязі.

Отже, з вище згаданого акту «Про припинення зобов'язань» за основним договором вбачається, що сторони узгодили факт прощення кредитної заборгованості та були взаємно проінформовані про відсутність кредитних зобов'язань Позичальника перед кредитором. А тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог пп. 164.2.17 «д» ст. 164 ПК України, боржник ОСОБА_3 був проінформований про суму заборгованості та факт її прощення.

Враховуючи те, що позивач був проінформований належним чином про те, що банк здійснив анулювання боргу та включив суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, відповідно до вимог підпункту 164.2.17 "д" пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, ОСОБА_3 самостійно повинен був сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації, проте, попри вказані повідомлення Банку, позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подав, податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахував.

Судом також досліджено, що TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» відобразив суму боргу 598 323,69 грн., відшкодованого позивачу за рахунок страхового резерву в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (далі Форма № 1 -ДФ) за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було відшкодовано, а саме в звітності за IV квартал 2012 року, з ознакою доходу « 126» - додаткове благо.

Тернопільською ОДПІ надіслано лист від 25.06.2014 року №17326/19-18-17- 03 на адресу TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» про надання інформації про виплату доходів 2012 року фізичним особам, зокрема ОСОБА_3, а також копій відповідних документів згідно вимог п. «д» пп. 164.2.17 статті 164 Податкового кодексу України (а.с. 32).

На надісланий запит, Тернопільської ОДПІ отримано відповідь від TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» від 08.07.2014р. № 16/2 (а.с. 26-27).

Згідно отриманої відповіді відомо, що на підставі Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року AT «ОТП Банк» відступив TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» права вимоги боргових зобов'язань за кредитним договором від 27.07.2007р. №ML-E00/063/2007 ( Договір-1) та від 06.08.2008р. №ML- Е00/146/2008 (Договір-2), укладеним між згаданим банком та ОСОБА_3

Станом на 23.10.2012р. ОСОБА_3 здійснив погашення боргових зобов'язань за Договором-1 в обсязі 22 839,00 дол. США, за Договором-2 - в обсязі 11 161,00 дол. США.

Керуючись положеннями ст.605 Цивільного кодексу України та на підставі Договору комісії, укладеного між TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» та AT «ОТП Банк», останнім 23.10.2012 року було укладено Додаткові договори №1 до Договору-1 і Договору-2, згідно з умовами яких здійснювалося прощення боргу ОСОБА_3 у загальному розмірі 598 323,69 грн.

Згідно п. 3.4 Додаткових договорів від 23.10.2012р. ОСОБА_3, був повідомлений про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації (а.с. 28-31).

Саме тому, станом на 05.02.2013 р., TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» подало до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва форму 1- ДФ, в якій відобразило нарахований дохід ОСОБА_3 у загальному розмірі 598 323,69 грн.

Додатково зазначено, що будь-яких інших взаємовідносин, включаючи договірні, між ОСОБА_3 та TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» протягом 2012 року не було.

Як наслідок, у відповідності до вимог пп. 164.2.17 «д» ст. 164 ПК України, боржник ОСОБА_3 був проінформований про суму заборгованості та факт її прощення.

Враховуючи те, що Позивач був проінформований у один із встановлених законом способів про те, що TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» здійснив анулювання боргу, то, як наслідок, відповідно до вимог підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, гр..ОСОБА_3 самостійно повинен сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації.

Проте, попри вказані повідомлення TOB «ОТП ФАКТОРИНГ Україна», позивач податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подав, податок на доходи фізичних осіб до бюджету не перерахував.

Суд вважає, що у разі невиконання кредитором вимог підпункту «д» пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу стосовно повідомлення боржника про суму анульованого боргу та включення її до податкового розрахунку N 1ДФ, такий кредитор зобов'язаний в повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 Кодексу. При цьому вказані доходи оподатковуються в складі загального місячного оподатковуваного доходу платника податку за ставками, встановленими пунктом 167.1 статті 167 Кодексу.

У даному випадку банк виконав усі вимоги підпункту «д» пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу стосовно громадянина ОСОБА_3, а тому факт не подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи одержані в 2012 р. та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за отримані доходи у 2012р. в сумі - 116 400,27 грн. - знайшов своє реагування зі сторони контролюючого органу.

Підпунктом 176.1 "в" пункту 176.1 статті 176 ПК України встановлено, що платники податку зобов'язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Згідно п. 167.1 ст.167 ПКУ ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно- правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 ПКУ у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25% суми визначеного податкового зобов 'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до переконання, що висновки податкового органу про порушення позивачем п.п. 14.1.47 п. 14.1 статті 14, пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49, абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 статті 164, п. 167.1 статті 167, п. 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 145 670,34 грн. за 2012 рік, а тому податкове повідомлення-рішення від 13.11.2014 року № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб» в розмірі 116 400,27 грн. основного платежу та 29 270,07 грн. штрафних (фінансових) санкцій є правомірним та прийнятим на підставі норм Податкового кодексу України.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що кредитор, в даному випадку ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» зобов»язаний був повідомити позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання (прощення) боргу , оскільки , на переконання суду, з моменту підписання додаткових договорів від 23 жовтня 2012 року позивач був проінформований про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій деклараціі.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому приходить до переконання про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 листопада 2014 року № -

в і д м о в и т и.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2016 року.

Головуючий суддя Данилевич Н.А.

копія вірна

Суддя Данилевич Н.А.