Справа № 808/2271/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року 12год.57хв.Справа № 808/2271/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., суддів: Нечипуренка О.М., Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Філоненко Ю.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2

відповідача: представник Калініченко Л.В.

третьої особи: представник Завгородній В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Національної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Національної поліції у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття наказ Національної поліції України № 514 о/с від 20 липня 2016 року "По особовому складу"; поновити полковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 20 липня 2016 року.

За клопотанням відповідача та за згодою позивача до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Національної поліції у Запорізькій області.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та вказали, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.06.2016 позивача поновлено на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 18 лютого 2016 року. 07 липня 2016 року Національною поліцією України видано наказ № 475 о/с "По особовому складу" за підписом Голови Національної поліції України, відповідно до якого позивача поновлено на посаді.

20 липня 2016 року відповідачем видано наказ № 514 о/с "По особовому складу", яким звільнено позивача з посади начальника управління внутрішньої безпеки у Запорізькій області та призначено його на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення в Запорізькій області.

Позивач вказує на неправомірність зазначеного наказу з огляду на те, що позивача переміщено на не рівнозначну посаду, оскільки суттєво змінилися коло функціональних обов'язків, розмір грошового забезпечення та ступінь підпорядкованості. Крім того, в оскаржуваному наказі не обґрунтовано в чому полягає ефективність переміщення та інтерес служби. Після поновлення на посаді, позивачу не пропонувалися будь-які рівнозначні посади. Позивач та його представник просять позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Зокрема зазначає, що на момент ухвалення судового рішення про поновлення позивача на посаді, наказом НП України від 25.03.2016 № 244 в Департаменті внутрішньої безпеки НП були проведені організаційно-штатні зміни, відповідно до яких посаду, що обіймав ОСОБА_1, було скорочено та введено іншу посаду начальника управління, яка може заміщуватися державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу". Призначення на вказану посаду могло відбутися лише за конкурсом.

У зв'язку зі скороченням посади, яку обіймав позивач, йому з метою виконання судового рішення та для вирішення питання подальшого проходження служби в поліції були запропоновані рівнозначні посади начальників УВБ в Рівненській та Кіровоградській областях, а також керівні посади ГУНП в Запорізькій області. Однак, під час бесіди, яка відбулася 01.07.2016, ОСОБА_1 відмовився від запропонованих посад. У зв'язку з доповідною запискою т.в.о. директора Департаменту внутрішньої безпеки від 07.07.2016 (в якій повідомлено, що посада, яку обіймав позивач, скорочена, а від рівнозначних вакантних посад у Департаменті внутрішньої безпеки він відмовився) виникла необхідність вирішення питання про подальше проходження позивачем служби в поліції. За результатами розгляду вказаної доповідної записки наказом НП України від 20.07.2016 № 514 о/с відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про національну поліцію" полковника поліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Посада, на яку переміщений позивач, є рівнозначна тій посаді, яку обіймав позивач, оскільки спеціальне званні за займаною позивачем посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується. Будь-яких інших критеріїв рівнозначності або нерівнозначності посад в Національній поліції Закон України "Про Національну поліцію" не встановлює. Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених відповідачем.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. При цьому суд враховує таке.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2370 о/с "По особовому складу", згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, полковника міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року звільнено в Запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції.

Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року № 13 о/с "По особовому складу" відповідно до пунктів 9, 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та згідно з наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 13 "Про затвердження тимчасового штату Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції", з 07.11.2015 позивача який мав спеціальне звання «полковник міліції», призначено начальником управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області, присвоївши йому спеціальне звання "полковник поліції".

11 лютого 2016 року позивача згідно з наказом № 92 о/с "По особовому складу" звільнено з посади відповідно до п. 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Вказані обставини встановленні постановою Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/731/16 від 10 червня 2016 року (а.с.15-21).

10 червня 2016 року Запорізьким окружним адміністративним судом прийнято постанову по справі № 808/731/16, якою скасовано наказ № 92 о/с від 11.02.2016 року в частині звільнення зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 полковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1), начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, з 17 лютого 2016 року. Поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 18 лютого 2016 року.

07 липня 2016 року Національною поліцією України видано наказ № 475 о/с "По особовому складу" за підписом Голови Національної поліції України, відповідно до якого позивача поновлено на службі в поліції на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки з 18 лютого 2016 року (а.с.22).

20 липня 2016 року відповідачем за підписом Голови Національної поліції України видано наказ № 514 о/с "По особовому складу", яким відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" позивача призначено на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення в Запорізькій області звільнивши його з посади начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки. Підставою для видання такого наказу слугувала доповідна записка т.в.о. директора Департаменту внутрішньої безпеки від 07.07.2016 (а.с.23, 25-26).

Позивач з вказаним наказом не погодився та оскаржив його в судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 8 ч. 10 ст. 62 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов'язків та своїх професійних, особистих якостей.

Підстави та порядок переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції визначено ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров'я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв'язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров'я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв'язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Якщо законом визначено додаткові вимоги до кандидатів на призначення на окремі посади в органах (закладах, установах) поліції, призначення на такі посади здійснюється за умови відповідності особи, яка призначається на таку посаду, додатковим вимогам.

Переведення поліцейських здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

З оскаржуваного наказу видно, що позивача переміщено з посади, яку він обіймав, на іншу посаду на підставі пп. 2 п. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби).

При цьому суд зазначає, що скорочення штатів або проведення реорганізації є самостійною підставою для переміщення поліцейського на рівнозначну посаду. Зважаючи, що в даному випадку позивача було переміщено на іншу посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, суд надає оцінку правомірності саме такого переміщення.

З статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" видно, що для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби поліцейського може бути переміщено саме на рівнозначну посаду.

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що рівнозначність посад виявляється не лише у рівнозначності спеціального звання за посадою, а й у порівнянні таких показників, як коло функціональних обов'язків, розмір посадових окладів та ступінь підпорядкованості.

Покликання відповідача на ч. 2 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію" як на критерій визначення рівнозначності посад суд вважає не обґрунтованим, оскільки вказана норма наводить критерії для вищої посади, а не для рівнозначної.

Сторонами не заперечуються обставини, що діяльність начальника управління внутрішньої безпеки у Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України спрямована на виявлення, попередження та припинення кримінальних правопорушень та корупційних діянь, що готуються або вчинені працівниками органів та підрозділів Національної поліції України, а також захист посадових осіб Національної поліції України від перешкоджання їм у виконанні службових обов'язків.

Функціональні обов'язки начальника логістики та матеріально-технічного забезпечення, зокрема, передбачають: організацію і контроль роботи управління та готовність працівників управління до виконання запланованих заходів по лінії цивільної оборони; організацію та забезпечення належного контролю за дотриманням працівниками управління вимог дисципліни і законності; внесення пропозицій керівництву щодо затвердження планів централізованого постачання матеріально-технічних ресурсів та їх розподілу; погодження проектів договорів, у тому числі про індивідуальну матеріальну відповідальність, управлінських документів та нормативно-правових актів; призначення осіб, відповідальних за організацію обліку товарно-матеріальних цінностей; організація заходів щодо контролю за дотриманням транспортної дисципліни тощо.

Тобто, функціональні обов'язки суттєво відрізняються, що свідчить про нерівнозначність посад.

Таким чином, жодних повноважень щодо здійснення оперативно-розшукової діяльності функціональні обов'язки начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення не містять, в зв'язку з чим слідує висновок про те, що посада, на яку позивача призначено згідно оскаржуваного наказу, а саме - начальник управління логістики та матеріально-технічного забезпечення не є рівнозначною посаді, з якої його було звільнено, виходячи з порівняння функціональних обов'язків, якими на таких посадах наділяються посадові особи.

Крім того, і розмір грошового забезпечення на вказаних посадах відрізняється. Так, Наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 року, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України № 669/28799 29.04.2016 року встановлено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання. Згідно п. 1. Загальних положень цього Порядку визначено, що цей Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції.

Пунктом 3 вищевказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно п. 1, 2, 3, 7 розділу ІІ "Грошове забезпечення" Положення передбачено посадові оклади, надбавка за стаж служби, надбавка залежно від ступеня секретності.

Посада начальника УВБ у Запорізькій області виходячи з завдань служби передбачає оперативно-розшукову діяльність, на відміну від посади начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення. Підрозділи поліції, які займаються оперативно-розшуковою діяльністю мають доступ додержавної таємниці, яка в свою чергу передбачає щомісячну надбавку поліцейському залежно від ступеня секретності.

Посада начальника УВБ у Запорізькій області передбачає надбавку за доступ до державної таємниці, як поліцейського, що проходить службу в умовах режимних обмежень та відповідно має право на надбавку до посадового окладу залежно від ступеня секретності інформації.

Згідно з додатком 11 Постанови № 988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" розмір надбавки за вислугу років складає 40 % відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням.

Таким чином, грошове забезпечення позивача на посаді начальника УВБ у Запорізькій області вище ніж грошове забезпечення начальника логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУ НП у Запорізькій області.

Крім того, переміщення позивача на іншу посаду призвело до зміни ступеня його підпорядкованості, оскільки Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції та Головне управління Національної поліції в Запорізькій області є окремими юридичними особами. На посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки позивач був підпорядкований безпосередньо начальнику Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, заступникам Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції та керівнику Національної поліції України.

На посаді ж начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення позивач підпорядковується заступникам керівника та керівнику Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, що додатково підтверджує нерівнозначність посади, на яку призначено позивача у порівнянні з тією, з якої його було звільнено.

Крім того, в оскаржуваному наказі не обґрунтовано в чому полягає "ефективність переміщення" та "інтерес служби". В судовому засіданні представником відповідача також не обґрунтовано, в чому полягає ефективність переміщення позивача на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення та інтереси служби у здійсненні такого переміщення.

Щодо покликань на доповідну записку т.в.о. директора ДВБ Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_6 як на підставу для обґрунтування ефективності переміщення та інтересів служби, суд зазначає таке. Зміст вказаної доповідної записки зводиться до того, що наказом Голови Національної поліції від 25.03.2016 № 244 посада начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області скорочена та введена посада державного службовця, на час подання доповідної записки посада укомплектована, можливості призначення полковника поліції ОСОБА_1 на рівнозначну посаду в УВБ в Запорізькій області немає. Від усіх рівнозначних запропонованих посад у ДВБ позивач відмовився. В обґрунтування більш ефективної організації служби та виходячи з інтересів служби, позивача запропоновано відрядити для подальшого проходження служби до ГУ НП в Донецькій області та призначити на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення.

Тобто, зі змісту вказаної доповідної записки видно, що основною підставою для переміщення позивача слугувало те, що посада, на яку позивача поновлено судом, скорочена, а введена посада державного службовця, яка вже укомплектована.

З приводу цього слід зазначити, що з наказу Національної поліції України від 25.03.2016 № 244 видно, що в Управлінні внутрішньої безпеки в Запорізькій області скорочена одна посада начальника управління (середній склад поліції) та цим же наказом введена посада начальника управління (державний службовець) (а.с.114-123). Тобто, кількість штатних одиниць не зменшилася, посада начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області залишилася, змінилися лише вимоги до особи, яка може обійняти таку посаду: до змін - це середній склад поліції, після змін - державний службовець. Водночас, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач не відповідає вимогам, необхідним для зайняття посади після організаційно-штатних змін. Покликання відповідача на те, що призначення на посаду можливе лише після проведення конкурсу відповідно до Закону України "Про державну службу" суд відхиляє, оскільки позивач був поновлений на посаду начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за рішенням суду, а в такому випадку проведення конкурсу на заміщення вказаної посади законом не вимагається.

Суд також критично ставиться до покликання відповідача на те, що позивач відмовився від запропонованих йому рівнозначних посад, з огляду на таке.

Відповідачем до матеріалів справи надано акт від 05.07.2016 № 1, в якому зазначено, що 01.07.2016 ОСОБА_1 були запропоновані рівнозначні посади, а саме начальників УВБ в Рівненській та Кіровоградській областях, а також керівні посади ГУ НП в Запорізькій області, від яких позивач відмовився.

Однак з матеріалів справи видно, що позивач був поновлений на посаді лише 07.07.2016 року, і відповідно, до поновлення позивача на посаді пропозиція про його переведення на іншу посаду не могла мати правових наслідків, оскільки до цього часу позивач не перебував на службі (був відсутній наказ про поновлення позивача на попередній роботі).

Крім того, в доповідній записці т.в.о. директора ДВБ Національної поліції України полковник поліції ОСОБА_6 вказує, що для більш ефективної організації служби, виходячи з інтересів служби, позивача пропонується відрядити для подальшого проходження служби до ГУ НП в Донецькій області та призначити на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення.

Водночас, оскаржуваним наказом (підставою для прийняття якого слугувала названа вище доповідна записка) позивача призначено на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

А відтак, в ході розгляду справи відповідачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами наявність визначених законом підстав (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) для переміщення позивача, а саме звільнення з посади начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки та призначення його на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Крім того, згідно з п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, в тому числі, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

Згідно розділу ІІ "Завдання післядипломної освіти" Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції, затвердженого наказом МВС № 1625 від 24.12.2015 року, основними завданнями післядипломної освіти є, зокрема, удосконалення навичок управлінської діяльності, опанування методик навчання та виховання підлеглих, упровадження в практичну діяльність досягнень науки, передових форм і методів роботи, основ наукової організації праці.

Позивач має досвід у оперативно-розшуковій діяльності. Посада, на яку позивача переміщено, не пов'язана з оперативно-розшуковою діяльністю, а носить напрямок матеріально-технічного забезпечення. А відтак, на переконання суду, з метою удосконалення навичок управлінської діяльності переміщенню позивача на посаду за новою для нього спеціальністю повинна була передувати перепідготовка.

Поряд з обумовленим, відповідно до п. 8 ч. 10 статті 62 Закону України "Про Національну поліцію", яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов'язків та своїх професійних, особистих якостей. Водночас, Національною поліцією України не встановлювались такі результати виконання покладених на позивача обов'язків та/або його професійні, особисті якості, які б давали підстави для переміщення його на іншу посаду.

Зважаючи на наведене вище та враховуючи, що відповідачем в ході розгляду справи не підтверджено, що позивача переміщено на рівнозначну посаду та не доведено наявності підстав для переміщення позивача (не вказано, в чому саме полягає ефективність служби та інтереси служби), суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що останнім днем служби позивача на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізькій області Департаменту внутрішньої безпеки є 20.07.2016. А відтак, поновити позивача на посаді слід з 21.07.2016.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України № 514 о/с від 20 липня 2016 "По особовому складу".

Поновити полковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізької області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 21 липня 2016 року.

Постанову в частині поновлення полковника поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді начальника управління внутрішньої безпеки в Запорізької області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 21 липня 2016 року звернути до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М.Дуляницька

Судді О.М.Нечипуренко

Д.В.Татаринов