Справа № 2а-1777/12/1370
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"17" серпня 2016 р. м. Київ К/800/20154/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),

суддів: Олексієнка М.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

секретар: Борілло Ю.В.,
за участю позивача, -

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2014 року, -

встановив:

ОСОБА_3 27 лютого 2012 року звернувся в суд з позовом до Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, у якому просить визнати протиправними дії виконуючого обов'язки начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань (далі - ДДУ з ПВП) у Львівській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4; скасувати наказ Управління ДДУ з ПВП у Львівській області від 30 січня 2004 року № 5 о/с про його звільнення; зобов'язати Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області поновити його на попередній посаді, а при її відсутності на іншій рівноцінній роботі (посаді).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 1 березня 2012 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2012 року ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 1 березня 2012 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2012 року зазначену позовну заяву повернуто позивачеві.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2012 року ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2012 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2014 року і прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, вислухавши пояснення позивача, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами норм права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно відповідати вимогам законності і обґрунтованості. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, обґрунтованим вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними та допустимими доказами.

Порядок і умови проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), пунктом 64 якого визначено підстави звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, серед яких передбачено звільнення через службову невідповідність (підпункт «д»).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 28 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29 липня 1991 року № 1368-ХІІ (чинного на час прийняття оспорюваного наказу; далі - Дисциплінарний статут), дисциплінарне стягнення повинно бути накладено в строк до одного місяця з того дня, як про проступок стало відомо начальнику, а в разі проведення по цьому проступку службової перевірки чи порушення кримінальної справи - не пізніше одного місяця з дня закінчення службової перевірки чи провадження по кримінальній справі, не рахуючи часу хвороби винного або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення у зв'язку з клопотанням товариського суду повинно бути накладено не пізніше місячного строку з дня надходження рішення товариського суду. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено у період перебування особи у відпустці чи під час її хвороби, або якщо з дня вчинення проступку минуло більше року. В цей строк не включається період проведення дізнання чи попереднього слідства по кримінальній справі, якщо в ході провадження по ній особою рядового або начальницького складу допущено порушення законності.

Суди встановили, що ОСОБА_3 з липня 1997 року проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи, остання займана ним посада - головний ревізор Львівського територіального контрольно-ревізійного відділу (далі - КРВ) ДДУ з ПВП у Львівській області.

6 грудня 2003 року старшим оперуповноваженим групи внутрішньої безпеки ДДУ з ПВП майором внутрішньої служби ОСОБА_5 проведено службове розслідування по факту порушення фінансової дисципліни капітанами внутрішньої служби ОСОБА_3 та ОСОБА_6

У ході службового розслідування встановлено, що у період з 14 березня по 2 квітня 2002 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 здійснювали перевірку фінансової діяльності Долинської виправної колонії № 118 і по прибутті з відрядження, представили в бухгалтерію Управління ДДУ з ПВП у Львівській області авансові звіти, до яких долучили прибуткові касові ордери від 14 березня 2002 року № 123 та № 124 на проживання в готелі «Карпати» Долинського житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства на суму 920 гривень кожним. На підставі вказаних документів бухгалтерією проведений повний розрахунок по авансових звітах з цими працівниками.

У письмових поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_6 стверджували, що вони проживали в готелі «Карпати» міста Долина Івано-Франківської області і сплатили кошти за проживання.

9 грудня 2003 року виконуючим обов'язки начальника Управління ДДУ з ПВП у Львівській області підполковником внутрішньої служби ОСОБА_4 затверджено висновок службового розслідування від 6 грудня 2003 року про те, що головним ревізором Львівського територіального КРВ ДДУ з ПВП у Львівській області капітаном внутрішньої служби ОСОБА_3 та старшим ревізором цього ж відділу капітаном внутрішньої служби ОСОБА_6 шляхом надання фальсифікованих документів допущено порушення фінансової дисципліни, яке призвело до нанесення збитків державі в сумі 1840 гривень, за результатами якого вирішено клопотати перед ДДУ з ПВП про звільнення даних осіб з органів кримінально-виконавчої системи за підпунктом «д» пункту 64 (через службову невідповідність) Положення № 114.

24 січня 2004 року Головою ДДУ з ПВП винесено наказ № 10 «Про суттєві порушення в роботі Львівського територіального КРВ та покарання винних», відповідно до пункту 1 якого за надання фіктивних документів, неналежне виконання службових обов'язків позивача ОСОБА_3 звільнено з кримінально-виконавчої системи за підпунктом «д» пункту 64 (через службову невідповідність) Положення № 114.

На підставі наказу Голови ДДУ з ПВП від 24 січня 2004 року № 10 Управлінням ДДУ з ПВП у Львівській області винесено наказ від 30 січня 2004 року № 5 о/с «По особовому складу», яким згідно з Положенням № 114 звільнено з органів кримінально-виконавчої системи в запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «д» пункту 64 (через службову невідповідність) капітана внутрішньої служби ОСОБА_3, головного ревізора Львівського територіального КРВ ДДУ з ПВП у Львівській області, з 30 січня 2004 року.

Постановами слідчого прокуратури Перемишлянського району Львівської області від 13 січня 2012 року та від 17 листопада 2012 року закрито порушену 20 січня 2004 року виконуючим обов'язки Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за частиною 3 статті 191, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України кримінальну справу № 150-062. Слідчий прокуратури встановив відсутність в діяннях ОСОБА_3 та ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених частиною 3 статті 191, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України - привласнення і розтрата коштів на суму 1840 гривень шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення (відсутні докази вини).

Як вбачається з матеріалів справи, вимогами заявленого позову є визнання протиправними дій виконуючого обов'язки начальника Управління ДДУ з ПВП у Львівській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4, скасування його наказу від 30 січня 2004 року № 5 о/с про звільнення ОСОБА_3 та зобов'язання Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області поновити позивача на попередній посаді, а при її відсутності на іншій рівноцінній роботі (посаді).

Відповідно до частин 2, 4 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За змістом пункту 28 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення за проступок, в разі проведення по цьому проступку службової перевірки, повинно бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службової перевірки, не рахуючи часу хвороби винного або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше року.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд першої інстанції при вирішенні цього спору не дотримався норм процесуального права, не вжив заходів для повного з'ясування обставин справи, не встановив, що стало причиною (хвороба ОСОБА_3 чи його перебування у відпустці) пропуску встановленого пунктом

28 Дисциплінарного статуту строку для звільнення позивача з органів кримінально-виконавчої системи в запас за підпунктом «д» пункту 64 Положення № 114 за дії, що вчинені у квітні 2002 року (минуло більше півтора року), не роз'яснив позивачеві право на оскарження наказу Голови ДДУ з ПВП від 24 січня 2004 року № 10, який винесено за результатами зазначеного службового розслідування від 9 грудня 2003 року (пройшло півтора місяці).

Апеляційний суд не звернув увагу на ці порушення.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки вищезазначеним постановам слідчого прокуратури від 13 січня 2012 року та від 17 листопада 2012 року про закриття з реабілітуючих підстав (відсутність складу злочину) кримінальної справи № 150-062, яку було порушено 20 січня 2004 року відносно ОСОБА_3 за частиною 3 статті 191, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України після розгляду матеріалів перевірки, проведеної у зв'язку з порушенням фінансової дисципліни співробітниками Львівського територіального КРВ ДДУ з ПВП у Львівській області (висновку службового розслідування від 9 грудня 2003 року).

За правилами частин 2, 4 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час проведення якого необхідно врахувати вищенаведене.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2014 року - скасувати, а справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на роботі - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.