Справа № 820/2197/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 серпня 2016 р. № 820/2197/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - не прибув

ІІІ - особи ПАТ «Укрсоцбанк» - Полякова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, з участю третіх осіб ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім» і ПАТ «Укрсоцбанк», про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, в якій після зміни позовних вимог просив суд скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП № 34483987, виданою Дзержинським ВДВС ХМУЮ від 28.10.2014 року, що стосується накладення арешту в тому числі на предмет іпотеки; зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт та скасувати заборони з ТОВ «ІНТЕРХІМ» (), записи про які містяться за номерами 7495515, 7495493 від 28.10.2014 року; зобов'язати відповідача зняти арешт та скасувати заборону з предмету іпотеки, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 22-51, 1-го поверху № 29, 31, 34, 35, 37-42 загальною площею 336,4 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - за номерами записів про обтяження: 7495515, 7495493 від 28.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є кредитором ОСОБА_4 за договором позики №1153 від 16.09.2014 р. та іпотекодержателем нежитлових приміщень підвалу № 22-51, 1-го поверху № 29, 31, 34, 35, 37-42 загальною площею 336,4 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно із договором іпотеки між позивачем та ТОВ «ІНТЕРХІМ» укладеним для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за договором позики.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором позики позивач має намір здійснити ряд передбачених чинним законодавством України заходів щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Проте, наявність накладеного арешту та заборони на відчуження предмета застави, унеможливлює дані дії, чим порушує законне його право на переважне, перед іншими кредиторами, право задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, у зв'язку з чим, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та прохав його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні проти позову заперечував вважав його не обґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1153, згідно якого Позивач передав, а ОСОБА_4 прийняв Грошові кошти у сумі 1794000,00 грн. щоскладає 130000 доларів США 00 центів.

Згідно п. 2 Договору позики ОСОБА_4, зобов'язався повернути вказану суму до 16 вересня 2015 року.

Також для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за вищезазначеним договором позики, 16 вересня 2014 року між Позивачем та ТОВ «ІНТЕРХІМ» було укладено договір іпотеки, згідно якого ТОВ «ІНТЕРХЇМ» передав в іпотеку Позивачу наступне нерухоме майно: нежитлові приміщення підвалу № 22-51, 1-го поверху № 29, 31, 34, 35, 37-42 загальною площею 336,4 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У п. 12 договору іпотеки міститься застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, згідно якого у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання за цим Договором та/або Договором позики у встановлений Іпотекодержателем строк, таку вимогу Іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки, що є предметом цього Договору.

Боржник за договором позики не виконав свої зобов'язання належним чином, чим порушив умови договору та права Позивача.

Позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про визнання права власності на предмет іпотеки згідно п. 12 Договору іпотеки та у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 06 квітня 2016 року Позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки № 29124958, де підставою для відмови зазначено наявність щодо предмету іпотеки інших арештів нерухомого майна - номер записів про обтяження: 7495515, 7495493 від 28.10.2014 року за постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП 34483987, виданою Дзержинським ВДВС ХМУЮ від 28.10.2014 року.

Суд зазначає, що згідно із ст. 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003, № 898-IV, із змінами та доповненнями, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 6, 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Статтями 38 та 39 Закону України "Про Іпотеку" передбачено порядок реалізації права Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, в тому числі і на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ 28.10.2014 року в рамках виконавчого провадження № 34483987 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім» на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 506001,08 грн. боргу було накладено арешт на все майно у розмірі 506001,08 грн.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав.

Згідно з п. 5 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень, крім того, що має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані "прямі повноваження", так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб'єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) так звані "похідні повноваження".

"У спосіб" означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача документально та нормативно обґрунтовані, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: ВП № 34483987, виданою Дзержинським ВДВС ХМУЮ від 28.10.2014 року, що стосується накладення арешту в тому числі на предмет іпотеки.

Зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт та скасувати заборони з ТОВ «ІНТЕРХІМ» (), записи про які містяться за номерами 7495515, 7495493 від 28.10.2014 року.

Зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт та скасувати заборону з предмету іпотеки, а саме: нежитлові приміщення підвалу № 22-51, 1-го поверху № 29, 31, 34, 35, 37-42 загальною площею 336,4 кв.м. в житловому будинку літ. «А-5», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - за номерами записів про обтяження: 7495515, 7495493 від 28.10.2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 25 серпня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко