Справа № 22-а/0690/1992/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/1992/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на постанову Олевського районного суду від 9 жовтня червня 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь недоплачені за 2006-2008 роки кошти, виплата яких передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначала, що є потерпілою 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працювала в управлінні ДК в Олевському районі у м.Олевську, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір спірних виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Олевського районного суду від 9 жовтня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на користь позивачки стягнуто 8615,79 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.09.2006 року по 01.08.2008 року. Дії відповідача визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються. На думку апелянта, судом не звернуто уваги на порушення позивачем строку звернення до суду. Апелянт також не вважає себе належним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працювала в управлінні ДК в Олевському районі у м.Олевську, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю .

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Разом з тим, задовольняючи вимоги позивачки, суд не врахував наступного.

Позивачкою у вересні 2009 року заявлено вимогу про стягнення спірних виплат за період з 01.09.2006 року по 01.08.2008 року (а.с.1-3). За вказаний період судом задоволені вимоги позивачки.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.99 КАС (в редакції на час ухвалення оскаржуваної постанови) за захистом своїх прав, свобод та інтересів особа може звернутися з адміністративним позовом до суду в межах річного строку з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_3 не зазначає час, коли їй стало відомо про порушення свого права. На час подання позову строк звернення до суду сплив.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не визнавав вимоги позивачки, посилаючись на пропуск нею строку звернення до суду.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проте суд на це уваги не звернув.

За наведених обставин та відповідно до п.4 ст.202 КАС оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.99,100,195-198,202,205,207,212 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира задоволити.

Скасувати постанову Олевського районного суду від 9 жовтня червня 2009 року, ухваливши нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в позові до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді:

.