Справа № 161/3799/16а,2а/161/241/16
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016р. Справа № 876/4167/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): ОСОБА_1,

відповідача у справі: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2016р. у справі №161/3799/16а, 2а/161/241/16

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП рядового поліції Слободяка Михайла Юрійовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до відповідача: інспектора роти №2 батальйону УПП у м. Луцьку ДПП рядового поліції Слободяка Михайла Юрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою від 29.02.2016р. його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00грн. З винесенням даної постанови та накладенням штрафу не погоджується, вважаючи її незаконною. Просить суд скасувати постанову.

За результатами розгляду справи Луцький міськрайонний суд Волинської області в задоволенні адміністративного позову відмовив, оскільки в судовому засіданні було підтверджено факт вчиненого позивачем порушення п.9.2 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що його було позбавлено прав, зазначених у ст.251 КУпАП, а саме: надавати пояснення та ознайомлення з матеріалами справи. Також апелянт вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Апелянт зазначає, що після зупинки автомобіля інспектором не було оглянуто транспортний засіб на предмет несправності покажчиків повороту та світлової сигналізації. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задоволити.

У судове засідання Львівського апеляційного адміністративного суду 22.08.2016р. з'явився апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1, який доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задоволити, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, пояснення апелянта (позивача у справі), перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

29.02.2016р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00грн. З постанови в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 29.02.2016р. об 11год. 40хв., керуючи транспортним засобом, водій здійснив поворот праворуч на перехресті вулиць Ковельська-Набережна у м.Луцьку, не подав сигнал світовим показником повороту, чим порушив п.9.2 "б" Правил дорожнього руху України.

Згідно із вимогами ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Керуючись вимогами п.п.9.1а, 9.2а Закону України "Про дорожній рух", водій перед перестроюванням, поворотом або розворотом повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку або рукою.

Відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції керувався тим, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено правомочним органом, в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду з висновками суду першої інстанції не погоджується, приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки такі є підставними, спростовують висновки суду першої інстанції та не спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, з огляду на наступне:

Згідно із вимогами ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема і частини перша, друга і третя статті 122, стаття 126.

Відповідно до вимог ч.ч.1-5 ст.258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За вимогами ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду зазначає, що пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із вимогами ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З пояснень ОСОБА_1, наданих в судовому засіданні Львівського апеляційного адміністративного суду та викладених в апеляційній скарзі вбачається, що інспектором не було оглянуто транспортний засіб на предмет несправності покажчиків повороту та світлової сигналізації (пошкодження лампи під час руху чи відмова електронного блоку управління покажчиками повороту), що могло вказати на несправність авто, а не на порушення водієм п.9.2.б Правил дорожнього руху.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави колегії суддів прийти до висновку про те, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак, доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем до матеріалів справи не долучено, відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Відтак, виходячи з системного аналізу норм законодавства України та матеріалів адміністративної справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, відтак, апеляційну скаргу слід задоволити, оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги позивача задоволити.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2016р. у справі №161/3799/16а, 2а/161/241/16 за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Луцьку ДПП рядового поліції Слободяка Михайла Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задоволити.

2. Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2016р. у справі №161/3799/16а, 2а/161/241/16, - скасувати та прийняти нову постанову, якою постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №649731 від 29.02.2016р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 26.08.2016р.