Справа № 824/374/16-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/374/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Бідней О.В.,

представника позивача Ротара А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "БКМ-ВУД" про стягнення санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

Чернівецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з товариства з обмежено відповідальністю "БКМ ВУД" (далі - відповідач) адміністративно-господарські санкції в сумі 30997,40 грн. та пеню у розмірі 914,42 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач у 2015 р. належним чином не виконав вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо забезпечення працевлаштування інвалідів та в силу ст. 20 цього Закону своєчасно не сплатив штрафні санкції в сумі 30997,40 грн., за що позивачем нарахована пеня у розмірі 914,42 грн. В добровільному порядку штрафні санкції та пеню відповідачем не було сплачено, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою.

Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

В судове засідання призначене на 19.08.2016 р. відповідач не з'явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника та надав заперечення в якому просив у позові відмовити у звязку з тим, що вони щомісячно інфомували Сторожинецький районний центр зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів шляхом подання звітності за формою №3-ПН, в якій була проставлена помітка про можливість працевлаштування на вакантне робоче місце саме інваліда.

В силу ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи приписи ст. 122 КАС України, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали адміністративної справи та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьої ст. 18 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (надалі - Закон України № 875-XII) підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонд соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 Закону України № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 Закону України № 875-XII. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "БКМ-ВУД" було створено та зареєстровано як юридичну особу 22.04.2013 року.

Перший штатний розпис було затверджено 10.05.2013 року, у загальній кількості 38 працівників. Проте, у зв'язку з прогнозованим, поступовим збільшенням працюючих осіб Товариством, згідно Наказу за № ЗО від 27.06.2013 р. було створено атестаційну комісію для атестації робочих місць для інвалідів по їх працевлаштуванню, а Наказом за № 40/1 від 08.07.2013 р. затверджено перелік вказаних робочих місць.

В подальшому, для проведення атестації робочих місць для інвалідів, ТОВ «БКМ-ВУД» звернулось до Сторожинецької ЛКК та Відділу праці та соціально-трудових відносин Сторожинецької РДА з проханням про проведення обстеження робочих місць, створених для інвалідів, відповідно до передбачених нормативних вимог до охорони праці. Висновком про відповідність робочих місць, що підлягають атестації по охороні праці для працевлаштування інвалідів, затвердженим комісією у складі: головного інженера ТОВ "БКМ-ВУД" - Думітрашоя В.Д., інженера з охорони праці ТОВ "БКМ-ВУД" - Митрик О.Т., заступника головного лікаря по ЛКК - Герліца В.О., начальника відділу праці та соціально-трудових відносин Сторожинецької РДА - Малайко Д.Д. та головного спеціаліста відділу праці РДА - Опаєць О.В. встановлено, що кількість робочих місць для інвалідів складає 6 одиниць, дані робочі місця відповідають вимогам Постанови КМУ № 70 від 31.01.2007 р. та при зверненні інваліді відповідної нозології, адміністрація підприємства буде в змозі працевлаштувати таку особу.

Відповідно до частини дев'ятої ст. 19 Закону України № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Постановою КМУ від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» затверджений Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, який визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів - центру зайнятості. Зазначена норма кореспондується із приписами ч. 3 ст. 18 Закону України № 875-XII.

Згідно з п. 2 зазначеного Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Крім того, Порядком подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 визначено, що форма звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" заповнюється роботодавцями. Форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до Порядку, у розділі І форми відображаються основні дані про вакансії, а саме: найменування професії (посади) відповідно до діючого Національного класифікатора України "Класифікатор професій"; кількість вакансій, що відповідають даним, відображеним у графах 1, З, 4, 5; розмір заробітної плати, включаючи додаткові матеріальні заохочення, для конкретної вакансії; місце проведення робіт (Автономна Республіка Крим, м. Київ, м. Севастополь, область, район, населений пункт, район у місті); проставляється "Так", якщо роботодавцем передбачається укомплектування вакансій за сприяння територіальних органів, або "Ні" - у разі укомплектування вакансій роботодавцем самостійно.

У пункті 3 Розділу II форми вказується кількість вакансій, на які можуть бути працевлаштовані громадяни, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню (відповідно до ст.14 Закону України "Про зайнятість населення"), і, за необхідності, зазначаються категорії таких громадян (у пункті 4, зокрема, інваліди).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік за формою № 10-ПІ, затвердженою наказом Міністерства праці і соціальної політики України від 10.02.2007р. № 42, зазначено середньооблікову чисельність штатних працівників облікового складу, що працювали у 2015р., у кількості 76 особи; з них 2 особи, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність; норматив кількості працівників-інвалідів, які повинні працювати на підприємстві, визначено в розмірі 3 осіб; фонд оплати праці - 2355,80 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника - 30997,40 грн.; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів - 30997,40 грн.

Згідно з части першої ст. 8 Закону України № 875-XII державне управління з питань забезпечення прав інвалідів та їх соціальної захищеності здійснюється в межах повноважень центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що Закон України № 875-XII зобов'язує відповідача, відповідно до 4-відсоткового нормативу, створити робочі місця для праці інвалідів і інформувати центр зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів, а органи працевлаштування, визначені у ст. 18 Закону України № 875 - підібрати робоче місце і працевлаштовувати інваліда.

Частиною першою ст. 18 Закону України № 875-XII передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань, а центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів приймається рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування (ч. 2, 3 ст. 18-1 Закону України № 875-XII).

В свою чергу підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, а також відповідно до частини третьої ст. 18 Закону України № 875-XII, надавати державній службі зайнятості інформацію для організації працевлаштування інвалідів і звітувати Фонд соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Як встановлено судом, за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 рр. жоден інвалід не звертався безпосередньо до ТОВ "БКМ-ВУД" з проханням працевлаштування, а направлені за 2015 р. Сторожинецьким районним центром зайнятості 8 осіб з інвалідністю, для яких робота на нашому Товаристві була підходящою згідно рекомендацій, зазначених в Індивідуальній програмі реабілітації та відповідала їх професійним навичкам і знанням відмовились від запропонованої роботи по незалежним від ТОВ "БКМ-ВУД" причинам.

Крім того, разом з Сторожинецьким районним центром зайнятості 22.07.2015 р. підприємством проведено «День відкритих дверей на виробництві» з метою сприяння укомплектуванню вакансій.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку (ч. 10 ст.19 Закону України № 875-XII).

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 Закону України № 875-XII, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю (ч. 1 ст. 20 Закону України № 875).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону (ч. 4 ст. 20 Закону України № 875-XII).

Порушення термінів сплати вказаних санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 Закону України № 875-XII).

Слід зазначити, що адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 20 Закону України № 875-XII за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності до учасника господарських відносин, згідно з частиною першою ст. 218 Господарського кодексу України є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказані вимоги чинного законодавства були виконані відповідачем в повному обсязі шляхом створення придатного для працевлаштування інваліда робочого місця та інформування про це центру зайнятості у встановленому порядку.

Відповідно до норм чинного законодавства щодо працевлаштування інвалідів обов'язок роботодавця кореспондуються з обов'язком державних органів. Так, після створення відповідачем придатного для працевлаштування інваліда робочого місця та надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів, у державних органів виникає обов'язок по укомплектуванню вакантних посад особами, що мають інвалідність, відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням вимог роботодавця. Так, з моменту направлення центром зайнятості вказаної особи на підприємство у роботодавця виникає обов'язок працевлаштувати таку особу.

Таким чином, із матеріалів справи та представлених відповідачем доказів не вбачається бездіяльності чи протиправних дій відповідача, а також його вини у непрацевлаштуванні інвалідів, що є складовими господарського правопорушення, оскільки підприємством було створено спеціальні робочі місця для інвалідів та забезпечено належні умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, проте інваліди не були працівлаштовані з незалежних від відповідача обставин.

При цьому суд зауважує, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна позиція щодо відсутності підстав для застосування адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця у випадку виконання суб'єктом господарювання приписів Закону №875, викладена в постанові Верховного суду України від 20 червня 2011року у справі № 21-60а11 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 17316897) та від 02 квітня 2013 року у справі № 21-95а13.

Відповідно до частини другої ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Статтею 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, висновки, викладені у вищевказаних постановах Верховного суду України, мають бути обов'язково враховані у спірних правовідносинах.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не було враховано, що адміністративно-господарські санкції за не зайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена діючим законодавством України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку з учиненням правопорушення.

Таким чином, нарахування таких сум за фактом, не пов'язаним з порушенням вимог Закону № 875 є порушенням позивачем обсягу своєї компетенції та повноважень, що в розумінні приписів ст. 19 Конституції України може мати наслідками лише відмову у задоволенні адміністративного позову.

У звязку з вищезазначеним, позовні вимоги Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.Г. Спіжавка

Постанова в повному обсязі складена 24 серпня 2016 р.