Справа № 2-а-1094/11
Суддя: Біла Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 2-а-1094/11
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" квітня 2011 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області суддяБіла Л. М. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Хмільнику про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, -

В С Т А Н О В И В :

Предметом даного адміністративного позову є спір фізичної особи з суб'єктом владних повноважень - Управлінням Пенсійного Фонду України у м. Хмільнику Вінницької області стосовно обчислення, призначення, перерахунку, здійснення пенсійних виплат.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та його віднесено до 2-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і отримує пенсію згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " (надалі - Закон). Однак розмір призначеної йому додаткової пенсії не відповідає розміру таких пенсій, закріпленому в ст. ст. 49,51, 54 Закону відповідно та є значно нижчим. Відповідач відмовляється здійснити перерахунок, нарахування та виплату належної позивачеві додаткової пенсії у розмірах, зазначених в Законі, керується в своїй діяльності Постановами КМУ та нормами Закону, які були визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10- рп/ 2008. Позивач також ставить питання про зобов'язання відповідача в майбутньому при нарахуванні та виплаті додаткової пенсії позивачеві діяти відповідно до вимог Закону.

Суддя, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, приходить до висновку про їх достатність для прийняття рішення.

Суддя, дослідивши та оцінивши подані докази, приходить до наступних висновків:

Згідно ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категоріїї, що підтверджується посвідченням серії А № 316636. Позивач отримує пенсію на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового актаКонституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, судам потрібно застосовувати при визначенні розміру пенсій позивачеві ст.ст. 49, 51, та 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", а не постанову Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Згідно з ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи "пенсіїї особам, віднесеним до 1,2, 3,4, категорії встановлюються у вигляді державної пенсії і додаткової пенсії, яка призначається при виникненні права на державну пенсію. Розмір додаткової пенсії складає 30% мінімальної пенсії.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Таким чином, відповідач здійснюючи нарахування та виплату пенсіїї позивачу ОСОБА_1 не діяв у спосіб, передбачений Законом України, тобто не здійснював нарахування та виплату у розмірі, визначеному Законом, а здійснював нарахування та виплату у розмірі, визначеному підзаконним нормативним актом, що є протиправно. Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

За змістом абзацу третього статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.02.91 р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Тобто, суд зазначає, що вказана норма передбачає обов'язковість підвищення розміру пенсії, визначеної відповідно до статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 у справі № 1-28/2008 р. положення пункту 28 розділу 11 "Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України №107-17 "Про державний бюджет України на 2008 рік", зокрема до ст.ст. 50 і 54 Закону України № 796-Х11 від 28 лютого 1991 року" Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнані неконституційними та не чинними з моменту їх ухвалення. При цьому , Конституційний Суд виходив з того, що внесення змін до Законів України, зупинка їх дії чи скасування при прийнятті Закону України " Про бюджет..." який не має вищої юридичної сили стосовно іншиї законів, є неприпустимим, оскільки це створює протиріччя в законодавстві і, як наслідок, призводить до обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

З урахуванням принципу верховентва права, відповідно до якого людина, її права та своюоди визнаюьться найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд вважає, що є в наявності підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню приписів ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

Відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Стосовно ж вимоги проводити такі нарахування та виплати без обмеження строку, тобто в майбутньому, слід зазначити, що згідно ст.. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, таким чином вимога щодо подальшого проведення виплат відповідно до Закону є передчасною, так як стосується майбутнього періоду та ніяким чином не порушує його законних прав, свобод, інтересів, а тому задоволенню не підлягає.

Обов'язок щодо нарахування сум пенсій позивачеві відповідно до чинного законодавства покладений на районні та міські Управління Пенсійного Фонду України, відповідно до ст. 76 ч.І закону України "Про використання ядерної енергетики та радіаційну безпеку" від 08.02.1995р. № 39/59-ВР. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є належним відповідачем у справі та підстав для залучення Державного казначейства в зв'язку з цим немає.

Керуючись, ст.ст. 6, 8, 16, 19, 22, 24, 55, 64, 75 Конституції України, ст.ст. 1, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод", рішеннями Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.2008 року, ст.ст. 1, 13, 49,51,54, 55,67, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст. 6-11, 99-100, 158-163, 167 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмільнику, Вінницької області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 49, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 25 вересня 2010 року - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмільнику Вінницької області, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до вимог, встановлених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»із розрахунку 30% мінімальної пенсії, що становить 30 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з 25 вересня 2010 року до 25 березня 2011 року з вирахуванням сум, які були виплачені йому за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова, якщо її не оскаржено в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом 10 днів з моменту отримання сторонами копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2