Справа № 651/312/16-а
Суддя: Загрунний В. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 651/312/16-а
Провадження № 2-а/651/6/16
Верхньорогачицький районний суд Херсонської області
П О С Т А Н О В А

29.08.2016року смт.Верхній Рогачик

Верхньорогачицький районний суд Херсонської області в складі головуючого по справі судді Загрунного В.Г., секретаря Данієлян Е.Н., за участю позивача ОСОБА_1 та судового розпорядника Дяченко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького району Херсонської області адміністративну справу № 651/312/16-а за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядового поліції Дрондель Максима Вадимовича про оскарження дій суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказав, що 08 серпня 2016 року відносно нього інспектором роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядовим поліції Дрондель Максимом Вадимовичем був складений протокол про адміністративне правопорушення в якому вказано, що ОСОБА_1, 08.08.2016 року об 11 год. 40 хв. в місті Миколаїв по вулиці Пушкіна, керуючи т/з VOLKSWAGEN TRANSPORTER днз НОМЕР_1 рухаючись прямо, не зупинився та не надав перевагу в русі пішоходам, що знаходились на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив пункт 18.1 ПДР. На підставі протоколу відповідач, 08.08.2016 року виніс постанову АР №035514 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень. Копію протоколу позивачу не вручено.

З зазначеною постановою не згоден та вважає її незаконною, оскільки відповідачем при накладенні стягнення не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність Данні про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності досліджена не була. А постанову винесено без урахувань вимог ст.ст. 34-35 КУпАП. Крім того, не проведено підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: посадовою особою не вирішено, чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Не були виконанні вимоги ст..280 КУпАП, згідно якої орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також вважає, що відповідач грубо порушив процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.279 КУпАП України інспектор роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядовий поліції Дрондель Максим Вадимович не оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз'яснив його права і обов'язки, не оголосив протокол про адміністративне правопорушення, не заслухав осіб, які беруть участь у розгляді справи, не дослідив докази і не надав йому можливості заявити жодних клопотань.

Крім того, вважає, що його притягнуто до відповідальності безпідставно, оскільки на час проїзду ним нерегульованого пішохідного переходу, пішоходів на ньому не було, а з'явилися вони на ньому вже після того, як він його переїхав. Тому вважає, що правила дорожнього руху він не порушував.

Такі ж пояснення він надав і відповідачу, але він не прийняв їх до уваги. Також не було опитано нікого з пішоходів, яким позивач нібито не надав перевагу у русі, тому і немає їх пояснень у протоколі про адміністративне правопорушення, що є суттєвим порушенням норм КУпАП, оскільки відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. А на відеозаписі, зробленому відповідачем, видно лише як його автомобіль знаходиться на відрізку дороги вже після нерегульованого пішоходного переходу, по якому почали рух пішоходи. Тобто той момент, коли він начебто переїхав нерегульований пішохідний перехід, на якому б перебували пішоходи, на відеозаписі відсутній. Копію відеозапису йому також не надано, хоч в постанові зазначено, що до неї додається відеозапис.

Просить суд визнати дії інспектора роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядового поліції Дрондель Максима Вадимовича щодо винесення постанови серії АР №035514 від 08.08.2016 року про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн., на підставі протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч.1 КупАП, незаконними. Скасувати постанову інспектора роти № 4 батальйону № 2УПП в місті Миколаїв, рядового поліції Дрондель Максима Вадимовича серія АР №035514 від 08.08.2016 року накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ст. 122 ч.1 КупАП. Закрити відносно ОСОБА_1, провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 викладені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядовий поліції Дрондель Максим Вадимович до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином рекомендованим повідомленням. На адресу суду було надіслано запереченння на позов від імені його представника.

Представник відповідача Кобеляцький Олексій Петрович до початку розгляду справи по суті надіслав до суду заперечення на адміністративний позов, згідно якого вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, під час патрулювання 08.08.2016 року екіпажем «Кант-403» в складі рядових поліції Шпак А.В., Зацарина Т.Л. та Дрондель М.В., рухаючись по вул. Пушкінська в напрямку пр-ту Центрального було помічено транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER з державним номерним знаком НОМЕР_2, який не надав перевагу в русі пішоходам, що рухалися по нерегульованому пішохідному переході. Працівниками патрульної поліції було прийнято рішення зупинити транспортний засіб на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Після зупинки автомобіля інспектор Дрондель М.В. підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1, представився належним чином, роз'яснив причину зупинки та суть правопорушення. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України попросив пред'явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оцінивши суть скоєного правопорушення, патрульні роз'яснили положення ст.ст. 268. 307, 308 КУпАП громадянину ОСОБА_1 після чого було винесено постанову по факту адміністративного правопорушення. Правопорушник на момент розгляду справи свою вину визнавав повністю.

Згідно з ст. 285 КУпАП Позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та вручено її копію.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач, подавши позов, обгрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обгрунтування своєї позиції до суду не надав.

У адміністративному позові ОСОБА_1 вказує, що йому не було надано протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Враховуючи зміни внесені до законодавства Законом України від 14 липня 2015 року №596-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими нате Кодексом (п. 5 ч. 1)

Відповідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи серед іншого, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Згідно п. 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Тому, виходячи з вишенаведених норм, інспектор Дрондель М.В. діяв відповідно до вимог законодавства, а протокол про адміністративне правопорушення не мав бути складений.

Позивач вказує, шо інспектори поверхово досліджували обставини справи при винесенні Постанови. Відповідно до п. 5 Розділу Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення враховує наступні факти:

чи належить до її компетенції розгляд цієї справи:

чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення:

чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення мають враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі, тому слід вважати, що стягнення було накладено правомірно та у відповідності до вимог КУпАП.

З вище вказаного слідує, що інспектор патрульної поліції Дрондель М.В. врахував всі необхідні обставини при розгляді справи, та виніс Постанову відповідно до чинного законодавства, а те, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від притягнення до відповідальності у випадку її об'єктивної винуватості.

Щодо вимоги Позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Справа розглядається в суді в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до ст. 162 КАСУ до повноважень суду при вирішенні справи належить задоволення адміністративною позову повністю або частково чи відмова в його задоволенні повністю або частково.

Одночасно, ст. 157 КАСУ наводить вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі, а саме:

якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом;

якщо сторони досягли примирення;

якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;

у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Аналізуючи вищенаведене, вимога про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки адміністративному суду не підвідомчі справи по розгляду по суті справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що узгоджується з позицією, викладеною Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі № К/9991/28251/11. Відповідно до якої у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Згідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. До таких даних можуть належати показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. На момент розгляду справи у патрульних був в розпорядженні відео реєстратор, який фіксував правопорушення вчинене ОСОБА_1

Наголошено на тому, що у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу - безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу (винесення постанови) про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, оскільки в адміністративному юрисдикційному процесі використання таких доказів забезпечує його оперативність. Без них працівникам патрульної поліції було б набагато складніше виконувати свої правоохоронні функції та своєчасно впливати на винних. До того ж відповідно до ст. 65 КАС України свідком може бути кожна особа, якій відомі обставини справи.

Тому, виходячи з положень вище вказаних статей, до матеріалів справи додається рапорти інспекторів поліції Дронделя М.В. та Зацаринної Т.Л., як доказ.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Матеріали відеофіксації відповідачем та його представником суду не надано, посилаючись на те, що відеозапис не зберігся в зв'язку з відсутністю технічної можливості для збереження такого обсягу інформації.

Дослідивши матеріали справи (копію постанови в справі про адміністративне правопорушення, серії АР №035514 від 08.08.2016 року, а.с.3, та рапорти інспекторів роти №4 батальйону № 2 УПП в м. Миколаїв, рядових поліції М.В. Дрондель (а.с. 21) та Т.Л. Зацаринної (а.с. 22), суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, тобто ч. 2 ст. 71 КАС України встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує. Крім того, ч. 4 ст. 71 КАС України зобовязує субєкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані, як докази у справі. Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2016 року у відношенні позивача за порушення останнім вимог п. 18.1 ПДР було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та призначено позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

Матеріали відеофіксації суду не надано.

В запереченні представником відповідача наголошено на тій обставині , що правопорушник на момент розгляду справи свою вину визнав повністю. Але дане твердження повністю спростовується рапортами інспекторів роти №4 батальйону № 2 УПП в м. Миколаїв, рядових поліції М.В. Дрондель та Т.Л. Зацаринної , згідно яких ОСОБА_1 правопорушення не визнавав. Пояснення інших свідків вчинення правопорушення, які б не були заінтересовані в результаті розгляду справи, суду не надано.

Працівником поліції при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були належним чином та вчасно, залучені поняті та зібрані інші належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення (без допомоги працівника поліції) позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його пояснень дійсним обставинам справи. Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем на розгляд суду не було надано жодних доказів (пояснень сторонніх свідків, зафіксованих показів спеціальних приладів), натомість, навпаки, при розгляді справи в суді встановлено, що позивач за обставин, викладених в позові та постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, не здійснював порушення правил дорожнього руху за вказаних вище обставин, що відповідачем не спростовано і, в такому випадку, дії позивача не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку не надав до суду допустимих достатніх фактичних даних (фіксація технічними засобами та ін.) на підтвердження правомірності винесення постанови, яка оскаржується фізичною особою, сама постанова не є достатньою підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх та допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №-14 "Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Дані обставини не були спростовані відповідачем, суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення. З боку відповідача належних і допустимих доказів про конкретне вчинення правопорушення позивачем суду не надано і таких в суді не добуто.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди України, при розгляді справ, застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї, а також практику Європейського суду - як джерело права.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, але дана вимога позивача не може бути задоволена, оскільки дана справа розглядається в суді в порядку адміністративного судочинства, а адміністративному суду не підвідомчі справи по розгляду по суті справ про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка 08.08.2016 року винесена інспектором роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядовим поліції Дрондель Максимом Вадимовичем, не відповідає вимогам законодавства, щодо процедури притягнення до адміністративної відповідальності та обґрунтованості притягнення особи до відповідальності та доведеності суб"єктом владних повноважень правомірності вчинених дій, що є підставою для її скасування.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави, так як відповідно до вимог ст. 288 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення - особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167, 171-2 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 2 УПП в місті Миколаїв, рядового поліції Дрондель Максима Вадимовича про оскарження дій суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 035514 від 08.08.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, як незаконну.

В задоволенні вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області В.Г. Загрунний