Справа № 2-а-882/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-882/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді - Гриценко П.П.

при секретарі - Ковальовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну ОСОБА_1 до Головного державного санітарного лікаря Путивльського району ОСОБА_2 про скасування постанови зо адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Т А. звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що постановою головного державного санітарного лікаря Путивльського району ОСОБА_2 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст 42 КУпАП України у виді штрафу у розмірі 102 грн., а саме за те, що вона не маючи проектної документації і дозволу на використання земельної ділянки та без дозволу міської ради, в зрушення санітарно-гігєнічних норм самовільно облаштувала біля своєї квартири вигрібну яму .

Вважає, що постанова є незаконною, поскільки дійсно вона самовільно облаштувала вигрібну яму маючи дозволу міської ради, проектної документації та дозволу СЕС, але вважає, що така яма нікому не важає, крім того і біля інших будинків таким чином облаштовані вигрібні ями.

Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала.

Відповідач - головний державний санітарний лікар Путивльського району ОСОБА_2 і діючий як представник СЕС позов не визнав і суду показав, що ОСОБА_1 дійсно самовільно зайняла частину земельної ділянки. яка знаходиться у комунальній власності без дозволів міськради та інших органів дозвільної системи, облаштувала вигрібну яму з порушенням правил забудови та санітарно- епідеміологічних норм і незважаючи на раніше складені акти щодо попередження припинити використання такої ями, вона продовжує нею користуватись, не узаконює її у відповідності до вимог будівельних та санітарно-епідеміологічних норм і тому на неї дійсно був складений протокол і на підставі якого вона була притягнута до адміністративної відповідальності з винесенням постанови.

Така постанова є обґрунтованою і законною.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підтягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного І благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року № 4UU4-XII, підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і [ споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і І будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Планування і забудова населених пунктів, курортів повинна передусім передбачати створення найбільш сприятливих умов для життя, а також для збереження і зміцнення здоров'я громадян.

Надання земельних ділянок під будівництво, затвердження норм проектування, проектної та нормативно-технічної документації на будівництво, реконструкцію, введення в експлуатацію нових і реконструйованих об'єктів виробничого, соціально-культурного та іншого призначення, розробка, виготовлення і використання нових машин механізмів, устаткування, інших засобів виробництва, нових технологій здійснюється за погодженням з державною санітарно-епідеміологічною службою.

Згідно ч. 1ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності і у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого і самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Згідно ч.1,2 ст.24 Закону України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року ІN З 699-ІІІ право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону.

Замовник, що має намір забудови належної йому на праві власності або користуванні земельної ділянки, або уповноважена ним особа звертається до відповідного органу виконавчої влади

або органу місцевого самоврядування із заявою (клопотанням) щодо намірів забудови земельної

ділянки, в якій зазначаються призначення будівлі, споруди та орієнтовні характеристики забудови

До заяви (клопотання) можуть бути додані передпроектні роботи.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1А проживаючи в багатоквартирному будинку №22 по вул.Комсомолькій, в м. Путивль, без дозволу органів місцевого самоврядування, без проєктної

документації, без вирішення питання про виділення земельної ділянки, яка знаходиться у комунальній

власності, без погодження з санітарно-епідеміологічними службами, тобто самовільно зайняла земельну ділянку та збудувала на ній без вказаних вимог вигрібну каналізаційну яму в порушення Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року №4004- XII.

Ці обставини підтверджуються актом комісії із працівників міської ради, санепідемстанції, відділу Держкомзему у Путивльському районі, відділу містобудування, управління газового господарства, відділу Сумської обласної СЕС від 03.03.2010 р., з якого вбачається, що дійсно каналізаційна яма збудовані ОСОБА_1 самовільно без дозволів відповідних органів санітарного нагляду та архітектурної служби (а.с.17) про що не заперечує і сама відповідачка.

Ій пропонувалося вирішити питання по узаконенню такої вигрібної ями, а саме отримати дозвіл на розміщення каналізаційної ями в органах місцевого самоврядування, виготовити відповідну документацію узгодити це питання з санепідслужбами.

Незважаючи на такі попередження і пропозиції, ОСОБА_1 ці вимоги проігнорувала продовжувала експлуатацію такої ями.

У звязку з тим, що ОСОБА_1 порушені вимоги закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року № 4004-ХІІ, а саме ч.1 ст. 11 цього Закону, та на підставі ст.42 КУпАП, - оскільки ОСОБА_1 самовільно обладнала внутрішньо домову каналізацію з відводу побутових стоків у вигріб, що викликало нарікання та постійні скарги сусідів, та порушення п.3.256 ДБН 360-92, якими передбачено, що при відсутності інженерних мереж міської каналізації, потрібно передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проекту яких повинен бути погоджений з органами санепідслужби. Обладнана внутрішньодомової каналізації відводом побутових стоків у вигріб забороняється, - за такі правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений протокол про порушення санітарних норм (а.с.15) і постановою головного державного санітарного .лікаря Путивльського району від 12.04.2010р. ОСОБА_1 була притягнув адмінвідповідальності у вигляді штрафу (а.с.16).

Проаналізувавши вищевикладені докази суд вважає, що при таких обставинах ОСОБА_1 була на законних підставах підвергнута адміністративному стягненню за ст.42 КУпАП, при цьому державним санітарним лікарем Путивльського району ОСОБА_2 при розгляді справи були враховані всі обставини, які підлягають зясуванню при розгляді справи про адмінправопорушення, а саме -вимог ст. 280 КУпАП., та застосовано адмінстягнення у вигляді мінімального штрафу, передбаченому санкцією ст.42 КУпАП України, тому при таких обставинах постанова є законною.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 123 ЗК України, ст. 15 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року № 4004-ХІІ ст.24 Закону: України «Про планування і забудову територій» від 20 квітня 2000 року N 1699-ІІІ, 17, 71, 86, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до головного державного санітарного лікаря Путивльського району ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2010 року № 40 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду і десятиденний строк з дня складення постанови в повному обсязі та подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскаржуючи апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_3