Справа № 450/1412/16-а
Суддя: Добош Н. Б.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/1412/16-а Провадження № 2-а/450/101/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Добош Н.Б.

при секретарі Бідник І.Р.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Апетик А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Львові, інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП у м. Львові ДПП Цендровського Віталія Володимировича про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів Департаменту патрульної поліції у м. Львові, на якого в процесі розгляду справи було замінено з Головного управління національної поліції у Львівській області, інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП у м. Львові ДПП Цендровського Віталія Володимировича у якому просить скасувати та визнати незаконною постанову в справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.05.2016 року здійснив зупинку належного йому автомобіля у АДРЕСА_1. В цей час до нього підійшов працівник поліції Цендровський В.В. з вимогою пред'явити документи та повідомив, що ОСОБА_1 порушив п.15.9.2 ПДР України та склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу за не пред'явлення посвідчення водія на право керування автомобілем. Позивач зазначає, що свої документи на автомобіль та на право керування транспортним засобом у автомобілі він не залишає, оскільки такий 1992 року випуску, є старим та не зачиняється на ключ, а тому вказані документи він зберігає на робочому місці у своєї дружини, що і було повідомлено працівнику поліції, проте останній не погодився декілька хвилин зачекати поки дружина їх принесе. Також зазначає, що в оскаржуваній постанові невірно вказано адресу вчинення правопорушення.

На підставі наведеного позов просить задовольнити та визнати незаконною і скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення.

В судове засіданні позивач з'явився, позовні вимоги підтримав з підстав викладених у адміністративному позові та просив суд такі задовольнити.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у м. Львові брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та вказала, що проти задоволення адміністративного позову заперечує, вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правомірною, складеною з дотриманням вимог законодавства, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідач інспектор роти № 3 батальйону № 1 УПП у м. Львові ДПП Цендровський В.В. в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до ст. 128 КАС України на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, переглянувши відеозаписи з місця пригоди, які представлені сторонами, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прийняте по справі рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі - протоколом про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 травня 2016 року інспектором 1-го батальйону 3-ї роти УПП ДПП у м. Львові Цендровським В.В. за результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення було винесено постанову серії ПС2 №996946, згідно якої ОСОБА_1, у АДРЕСА_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.35.1 (пішохідний перехід) та зупинився ближче 8 м, чим порушив п. 15.9.Г ПДР України та не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 А ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. За вказане правопорушення накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Підпункт «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказуючи у фабулі оскаржуваної постанови два різні правопорушення інспектор поліції не виконав приписи ст.280 КУпАП.

Відтак, оскаржувана постанова складена з порушенням вказаних норм законодавства, оскільки з фабули такої вбачається, що ОСОБА_1 вчинив два різних правопорушення, однак інспектор поліції при її складанні не кваліфікував дії правопорушника щодо зупинки ним транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного переходу за відповідною статтею КУпАП та не зазначив у постанові норму ч.2 ст.36 КУпАП, яка передбачає накладення стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Пленум Верховного суду України в пункті 24 постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обов'язок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачами на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП не надано, зокрема, фабула ч.1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність саме за керування транспортним засобом без документу, який посвідчує відповідне право, проте з матеріалів справи, з відеозаписів оглянутих у судовому засіданні, а також із обставин визнаних сторонами у судовому засіданні вбачається, що позивач знаходився біля власного автомобіля, проте аж ніяк не здійснював керування таким. Отже, з матеріалів справи жодним чином не можна зробити висновок про вчинення останнім адміністративного правопорушення.

За таких обставин, беручи до уваги те, що працівником поліції невірно кваліфіковано дії вчинені ОСОБА_1, а також не доведеного того факту, що останній здійснював рух на своєму автомобілі без відповідного посвідчення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 17, 18, 41, 48, 71, 86, 128, 160-163, 167 КАС України, ст.ст. 7, 126, 245, 251, 254-257, 283-284 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №996946 від 31.05.2016 року інспектора роти №3 батальйону №1 УПП ДПП у м. Львові молодшого лейтенанта поліції Цендровського Віталія Володимировича про накладення на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання копії.

СуддяН. Б. Добош