Справа № 752/11013/16-а
Суддя: Шевченко Т. М.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/277/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 у липні 2016 року звернувся у суд з позовом до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 08 грудня 2004 року він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Солом"янському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України "Про прокуратуру". З органів прокуратури звільнений 20 квітня 2010 року наказом Генерального прокурора України № 688 від 16 квітня 2010 року.

Позивач зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 з першого січня 2016 року було підвищено посадові оклади працівникам органів прокуратури, у зв"язку з чим ОСОБА_1 23 травня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру призначеної йому раніше пенсії за вислугу років згідно із розрахунком, викладеним у довідці Генеральної прокуратури України від 17 травня 2016 року № 716.

Листом від 11 липня 2016 року № 12721/07 позивачу відмовлено у задоволенні його заяви з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. № 213.

Такі дії та рішення про відмову у перерахунку пенсії позивач вважає незаконними, а тому звернувся у суд з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії та рішення від 24 червня 2016 року Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови йому у перерахунку пенсії на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 716 від 17 травня 2016 р. та заяви позивача від 20 травня 2016 року, а також зобов"язати відповідача здійснити перерахунок з 01 січня 2016 року та виплатити йому пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у вказаній довідці, без обмежень її розміру.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти задоволення позовної заяви, посилаючись на відсутність рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії у зв"язку з тим, що заява ОСОБА_1 від 20 травня 2016 року про перерахунок раніше призначеної пенсії складена без дотримання форми, встановленої Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Наведеним законом не врегульовано порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до цього Закону.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, на позивача розповсюджується дія норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо порядку подання та оформлення документів для перерахунку призначеної їй пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок).

За приписами п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про перерахунок її пенсії.

Згідно п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду обов'язок прийняти рішення виникає за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

Разом з тим, судом з матеріалів справи встановлено, що заява позивача від 20 травня 2016 року не відповідає формі для заяв про перерахунок пенсії, встановленій вищезазначеним Порядком, а укладена в довільній формі.

Отже, у відповідача обов'язок прийняти рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі, позивачем подана не була.

При цьому, позивачем не доведено, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка.

На вказану заяву позивача від 20 травня 2016 року відповідачем було надано відповідь в порядку розгляду звернень громадян на підставі Закону України «Про звернення громадян».

В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що для прийняття управлінням рішення щодо переведення перерахунку пенсії як працівнику прокуратури ( з урахуванням наданої позивачем довідки від 17 травня 2016 року № 716, позивачу необхідно подати до управління заяву встановленого зразка відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1.

Суд зауважує, що адміністративний суд у відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства перевіряє законність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1, Правобережним об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не приймалось.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не було відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та відповідачем рішення не приймалося, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень про відмову здійснити перерахунок пенсії та зобов'язання здійснити її перерахунок.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у своїй усталеній практиці пов'язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що поновлюючи порушене право, суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту в частині позовних вимог про визнання дій управління Пенсійного фонду за своїм змістом не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права, оскільки суперечить вищевказаному підходу.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконано.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

За таких підстав, в задоволенні позовних- вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 163-168 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя