Справа № 813/4192/15
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" серпня 2016 р. м. Київ К/800/495/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Смокович М.І.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою Головного управління Держземагентства у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 813/4192/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Львівській області про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держземагенства України у Львівській області про визнання незаконною відповідь відповідача від 27 березня 2015 року № 31-13-0.5-6226/2-15 щодо відмови в затвердженні проекту щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства; зобов'язати відповідача затвердити йому в установленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,29 га, які знаходяться в урочищі «Біля Сяньківського Дуба» Роздільської селищної ради, на землях запасу землях сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чинним земельним законодавством закріплено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах, визначених Земельним Кодексом України може бути здійсненна один раз по кожному виду користування. Оскільки в даному випадку вид користування земельної ділянки площею 1,29 га для ведення особистого селянського господарства та не перевищує граничного нормативного розміру 2 га, відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у затвердженні проекту щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправною відмову Головного управління Держземагенства України у Львівській області у затвердженні проекту щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлену листом від 27 березня 2015 року № 31-13-0.5-6226/2-15; зобов'язано Головне управління Держземагенства України у Львівській області затвердити в установленому чинним законодавством порядку, на підставі звернення ОСОБА_1, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 1,29 га, які знаходяться в урочищі «Біля Сяньківського Дуба» Роздільської селищної ради Миколаївського району Львівської області, з земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись з ухваленими по справі судовими рішеннями, Головне управління Держземагентства у Львівській області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 серпня 2012 року розпорядженням № 427 Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області позивачу було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовними площами 0,4 га та 1,2 га із земель запасу Роздільської селищної ради, за межами населеного пункту, з метою безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства. 01 квітня 2014 року Управління Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області погодило проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачу для ведення особистого селянського господарства площами 0,3500 га та 0,9400 га, за рахунок земель запасу.

02 квітня 2014 року Управлінням Держземагенства у Миколаївському районі Львівської області, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 27 серпня 2012 року було зареєстровано дві земельні ділянки площами 0,3500 га та 0,9400 га (кадастрові номера НОМЕР_1 і НОМЕР_2). 12 березня 2015 року позивач по справі звернувся до відповідача з клопотанням, в якому просив затвердити проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідач 27 березня 2015 року, керуючись п. 4 ст. 116, п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відмовив позивачу у затвердженні проекту щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Підставою відмови вказано на положення ч. 4 ст.116 Земельного Кодексу України, на який відповідач послався у зв'язку з тим, що на затвердження було подано проект щодо відведення двох земельних ділянок.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої та апеляційної інстанції виходили з того, що позивач по справі лише один раз намагався скористатись своїм правом на отримання земельних ділянок в межах двох гектарів, що відповідає вимогам статті 116 Земельного кодексу України. Також, суди зазначили, що оскільки позивачем подавався відповідачу на затвердження погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, то останній повинен був затвердити такі проекти у двотижневий строк. Отже, оскільки оскаржувана відмова відповідача не відповідає вимогам Земельного Кодексу України, вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій про те, що спір щодо відмови в затвердженні проекту щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, є адміністративно-правовим.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність або оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220, 2201, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління Держземагентства у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі № 813/4192/15 скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: