Справа № 234/11446/16-а
Суддя: Михальченко А. О.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/236/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О., секретар Вербовецька Д.В., за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти Управління патрульної поліції у м.Краматорск та Слов'янськ ДПП рядового поліції Мироненка Андрія Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

25 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 1-ї роти Управління патрульної поліції у м.Краматорськ та Слов'янськ ДПП рядового поліції Мироненка Андрія Васильовича щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 16.07.2016 року за адресою м.Краматорськ, вул.Паркова, 81 та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти Управління патрульної поліції у м.Краматорськ та Слов'янськ рядового поліції Мироненка А.В. ДР №155411 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позову вказує, що 16 липня 2016 року відповідачем було винесено постанову ДР №155411 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач, керуючи транспортним засобом, нібито не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 проїжджаючи перехрестя вул.Паркова та Ювілейна, а також не мав при собі діючого поліса обов'язкового страхування.

На думку позивача працівник поліції порушив вимоги статті 276 КУпАП, оскільки розглянув справу на місці вчинення правопорушення без надання йому можливості заявити свої доводи, що не відповідає вимогам КУпАП та роз'ясненням, викладеним в рішенні Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015. Вказує, що справа про адміністративне правопорушення мала розглядатися за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку за адресою: м. Краматорськ, вул.Совхозна, 20а, де розташоване Управління патрульної поліції м.Краматорська та Слов'янська. При розгляді справи на місці зупинки було порушено права позивача та позбавлено можливості на об'єктивний і справедливий розгляд справи, зокрема можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченим ст. 268 КУпАП. Також порушено вимоги процедури розгляду справи, встановлені статтями 278, 279 КУпАП. При винесенні постанови відповідач не врахував його пояснень щодо відсутності правопорушення.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач Мироненко А.В. в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.

Відповідач також надав письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень відповідач вказує на те, що 16.07.2016 року водій ОСОБА_1, у м.Краматорську біля б.20, керуючи автомобілем OPELOmega 2.0І, н.з.НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя вул.Паркова та вул.Ювілейна, не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», чим порушив п.8.10 ПДР України, а також водій не мав при собі діючого полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.1 «г» ПДР України, про що було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Оскільки санкція ч.1 ст.126 КУпАП є більш суворою по відношенню до санкції ч.2 ст.122 КУпАП, тому з урахуванням ст.36 КУпАП, інспектором патрульної поліції було відносно ОСОБА_3 було винесенов постанову у справі про адміністративне правопорушення, серія ДР №155411 за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказує на дотримання працівником поліції вимог КУпАП та положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху при складені постанови. Зазначає, що діюче законодавство передбачає можливість працівнику поліції розглядати справу за місцем вчинення правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Під час розгляду адміністративного правопорушення водій не був позбавлений можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, про що свідчить його підпис про ознайомлення із правами, передбаченими ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України та порядком оскарження у постанові.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Судом встановлено, що 16 липня 2016 року інспектором 1 роти батальйону УПП у м.Краматорськ та Слов'янськ, рядовим поліції Мироненкоа А.В. в м.Краматорську було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №155411, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Як вбачається з постанови, 16 липня 2016 року о 09 годині 30 хвилин в місті Краматорську по вулиці Паркова біля будинку 20, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем OPELOmega 2.0І, н.з.НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя вул.Паркова та Ювілейна, не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», чим порушив п.8.10 ПДР України, та не мав при собі діючого поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ) ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.10 Правил дорожнього руху - у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до п.2.1 ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем Мироненком А.В., який є посадовою особою Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не склався на підставі ст.258 ч.2 КУпАП. Однак це не звільняє відповідача від обов'язку довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, рядовим поліції Мироненком А.В. не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у постанові, а саме факту вчинення адміністративного правопорушення, не було надано до суду доказів, зокрема відеозапису, на якому зафіксований факт вчинення правопорушення.

Згідно положень ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача, та саме відповідач зобов'язаний довести правомірність свого рішення.

Позивач ОСОБА_1 заперечує проти інкримінованого йому правопорушення та дійсності обставин, викладених у оскаржуваній постанові.

Відповідачем Мироненком А.В. згідно ч.2 ст.71 КАС України не доведена правомірність, прийнятого ним рішення, оскільки будь-якими доказами постанова ДР №155411 від 16.07.2016 року не забезпечена взагалі.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення ДР №155411 від 16.07.2016 року за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, прийнята з порушеннями вимог КУпАП, є безпідставною та необґрунтованою.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова серії ДР №155411 від 16.07.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2, ст.126 ч.1 КУпАП є безпідставною та необґрунтованою, у зв'язку з чим, позов в цій частині підлягає задоволенню, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Згідно Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем було внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Натомість Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 приймалось до моменту внесення відповідних змін в статтю 258 КУпАП та з урахуванням відсутності частини 2 статті 258 КУпАП, в якій було доповнено види правопорушень, які належать до компетенції Національної поліції та за якими постанови виносяться працівниками поліції на місці вчинення правопорушення, а не за місцем вчинення правопорушення, як наведено позивачем в позові.

Отже внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін (тобто вже після винесення рішення Конституційним судом України) суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу 16.07.2016 року за адресою м.Краматорськ, вул.Паркова, 81, задоволенню не підлягають.

Відповідно до 89,94 КАС України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15,159-163, 171-2 КАС України, ст.ст.288, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 1-ї роти Управління патрульної поліції у м.Краматорск та Слов'янськ ДПП рядового поліції Мироненка Андрія Васильовича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №155411 від 16.07.2016 року інспектора 1-ї роти Управління патрульної поліції у містах Краматорську та Словянську ДПП рядового поліції Мироненка А.В. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.2, ст.126 ч.1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

В іншій частині позову - відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Краматорського

міського суду А.О. Михальченко