Справа № 813/163/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 р. Справа № 876/3273/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миклашівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

25.01.2016 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миклашівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

У позовній заяві позивач просить суд :

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови (лист № 31-11466/0-677/25-15 від 02.12.2015 року) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Миклашівської сільської ради (на північ села Миклашів) Пустомитівського району Львівської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути клопотання від 05.11.2015 року щодо наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Миклашівської сільської ради (на північ села Миклашів) Пустомитівського району Львівської області.

В обґрунтування вимог позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що він звернувся до відповідача із заявою та необхідним пакетом документів для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства. Однак, рішенням суб'єкта владних повноважень йому було відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на рішення Миклашівської сільської ради, яким остання не погодила позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Позивач вказує, що відповідно до положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою. Враховуючи те, що вказана земельна ділянка є вільною та не перебуває у користуванні інших осіб, беручи до уваги відсутність правових підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачених вищевказаною статтею кодексу, позивач вважає протиправним рішення відповідача у ненаданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач - ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі (аналогічних тим, що були наведені у позовній заяві). Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 02.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Миклашівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області за межами населеного пункту (а.с.8). До поданої заяви позивач долучив графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки, копію паспорту та ідентифікаційного коду.

В результаті розгляду клопотання відповідачем, керуючись ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, надано відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі від 02.12.2015 року №31-11466/0-677/25-15 у зв'язку з відсутністю погодження Миклашівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про надання відповідного дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.7).

ОСОБА_1 вважає таку відмову відповідача необґрунтованою та протиправною, такою, що порушує його законне право на володіння земельною ділянкою, як це передбачено нормами Земельного кодексу України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст.ст. 12, 40, 118 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

В силу ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч.7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В силу ч.8 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно п.б) ч.1 ст.121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 31 частини 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15 передбачено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України № 2/1 від 14.10.2014 року, Головне управління Держземагентства у Львівській області при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Як слідує із матеріалів справи, Миклашівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області не погодила надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою (погодження технічної документації) щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (лист від 05.03.2016 року № 36).

В даному випадку позивач не оспорює рішення органу місцевого самоврядування, тому надання судом правової оцінки діям Миклашівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області стосовно відмови в погодженні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки, виходить за межі спору.

Щодо вимог ОСОБА_1 визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 гектара для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Миклашівської сільської ради (на північ села Миклашів) Пустомитівського району Львівської області (лист № 31-11466/0-677/25-15 від 02.12.2015 року), то такі не підлягають до задоволення, оскільки приймаючи оскаржуване рішення (розглядаючи клопотання позивача) Головне управління Держгеокадастру у Львівській області діяло відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України - Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року 37732/0/1-14 та рішення колегії Держземагентства України № 2/1 від 14.10.2014 року.

Підсумовуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки при прийнятті рішення щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення відповідач враховує обов'язковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органом місцевого самоврядування, а останній в свою чергу не надав такої згоди позивачу.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 р. по справі № 813/163/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 29.08.2016 року.