Справа № 808/2178/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2178/16

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року

( 15 год. 30 хв.)

Справа № 808/2178/16

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС, Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 80 303,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

15.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі – позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі – відповідач-1, СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС), Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області (далі – відповідач-2), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд :

1. визнати протиправною бездіяльність відповідача – 1, яка виразилась у неподанні відповідачу - 2 висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року в розмірі 7 422 006, 00 грн.;

2. стягнути з Державного бюджету України (в особі відповідача-2) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за квітень 2016 року, у розмірі 80 303, 67 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2178/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.07.2016.

Ухвалою суду від 26.07.2016 провадження у справі зупинене за клопотанням представника позивача до 22.08.2016.

22.08.2016 провадження у справі поновлено.

Представники сторін у судове засідання не з’явились, направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

За приписами ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів в порядку письмового провадження.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

На обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року із визначеною сумою податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 7 422 006 грн. Лише 25.07.2016 позивач отримав на свій поточний рахунок суму бюджетного відшкодування за квітень у розмірі 7 422 006 грн. Посилаючись на п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, позивач зазначає, що відповідачем не відшкодовано своєчасно позивачу суму податку на додану вартість, а відтак на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість має нараховуватися пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за весь час прострочення. Несвоєчасне бюджетне відшкодування, на думку позивача, підтверджує протиправну бездіяльність відповідачів, що є підставою для захисту порушеного права позивача шляхом стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 з позовними вимогами не погоджується з підстав, наведених у наданих запереченнях. Зазначив, що заявлена сума бюджетного відшкодування була перевірена, після чого СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС було сформовано реєстр заяв на повернення сум бюджетного відшкодування платникам податку, до якого включено і позивача на суму 7 422 006 грн. Вказаний реєстр у відповідності до приписів Податкового кодексу України отримано відповідачем-2 23.06.2016, разом із висновком про суми відшкодування ПДВ від 22.06.2016 №790-07. Звертає увагу, що до обов’язків податкового органу відноситься перевірка заявлених до відшкодування сум ПДВ, а безпосереднє відшкодування сум на розрахунковий рахунок підприємства є обов’язком казначейства. Відтак не вбачає в діях податкового органу порушень податкового законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позиція відповідача-2 викладена у письмових поясненнях від 19.08.2016, що містяться в матеріалах справи. Зазначає, що органи державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо перерахування коштів з бюджету, а здійснюють повернення таких коштів тільки на підставі висновків, наданих органами Державної фіскальної служби. 25.07.2016 до відповідача-2 надійшла узагальнена інформація щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформована за зверненням головних управлінь ДФС. Відшкодування податку на додану вартість за декларацією за квітень 2016 року у сумі 7 422 006 грн. перераховано Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області 25.07.2016 на рахунок позивача. Просить врахувати надане пояснення при розгляді справи.

Як свідчать матеріали справи, 20.05.2016 позивачем подано до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2016 року, якою визначено суму податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 7 422 006 грн., (а.с.27-45).

Заявлена позивачем у декларації від 20.05.2016 сума бюджетного відшкодування була перевірена відповідачем-1 і оскільки ПАТ «ЗЗФ» відповідало критеріям платників, які мають право на отримання бюджетного відшкодування, 22.06.2016 СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС сформовано висновок про суми відшкодування податку на додану вартість № 790-07 на суму 7 422 006 грн.

Вказаний висновок та реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість отримані УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області 23.06.2016, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції (а.с. 66).

Як свідчать матеріали справи, 25.07.2016 ПАТ «ЗЗФ» отримало на свій поточний рахунок в обслуговуючому банку суму бюджетного відшкодування за квітень 2016 року в розмірі 7 422 006 грн.

З’ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлений статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент подання позивачем декларацій з податку на додану за квітень 2016 року) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України (пункт 200.17 статті 200 Податкового кодексу України).

Пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначає, що при від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пункт 200.12 статті 200 Податкового кодексу України).

Пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України встановлює, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п’яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Сторонами не заперечуються обставини, що ПАТ “ЗЗФ” не відповідало критеріям платників, визначених пунктом 200.19 статті 200 Податкового кодексу України, а тому позивач має право на отримання бюджетного відшкодування в загальному порядку, визначеному пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач-1 направив до відповідача-2 висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року 22.06.2016, в термін, визначений пп.200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, а відтак позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1, яка виражалася у неподанні висновку є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за квітень 2016 року у розмірі 80 303, грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України визначає, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повинен був отримати бюджетне відшкодування за декларацією за квітень 2016 року до 05.07.2016.

Таким чином, з 05.07.2016 сума ПДВ за квітень 2016 року в розмірі 7 422 006 грн., яка не була відшкодована позивачу, вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Як свідчать матеріали справи, бюджетне відшкодування за квітень 2016 року в розмірі 7 422 006 грн. надійшло на поточний рахунок в обслуговуючому банку позивача 25.07.2016 після отримання Управлінням Державної казначейської служби саме узагальненої інформації щодо визначених у висновках обсягів сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Дійсно, пунктами 8, 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом:

трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість;

п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Натомість, зазначеним Порядком не передбачено, що у разі відсутності саме узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби не здійснює відповідного відшкодування.

Крім того, пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування здійснюється органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу.

Зазначена норма не ставить здійснення бюджетного відшкодування в залежність від того отримано чи не отримано органом казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем-2, що 23.06.2016 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області отримано реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість від 22.06.2016 №16.

Таким чином, отримання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, на переконання суду, не повинно порушувати права та інтереси позивача по справі.

Право на бюджетне відшкодування є невід'ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне неповернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування з бюджету при відсутності з його боку порушень вищевказаних законодавчих актів.

В матеріалах справи містяться розрахунки пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ за квітень 2016 року (а.с. 47, 62).

Правильність наданих позивачем розрахунків відповідачами не заперечувалось.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за квітень 2016 року, яка розрахована позивачем за формулою: (сума заборгованості х кількість днів прострочення:100% х облікова ставка Національного банку України х 1,2) : 366 днів, що за період з 05.07.2016 по 25.07.2016 складає 80 303, 67 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, а також те, що своєчасне бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість, яка заявлене позивачем в декларації за квітень 2016 року, не відбулось внаслідок бездіяльності відповідача-2, суд приходить до висновку, що відповідно до приписів статті 94 КАС України, присудженню на користь позивача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 відповідно до задоволених позовних вимог майнового характеру (а.с. 9).

Керуючись ст.ст. 94, 158, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Садовий