Справа № 340/319/16-а
Суддя: Данилюк М. П.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №340/319/16-а
Номер провадження №2-а/340/29/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого- судді Данилюк М.П.,

з участю: секретаря Фурманюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду в селищі Верховина справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, зобов'язання зняти арешт з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду із позовом про визнання дій протиправними, зобов'язання зняти арешт з нерухомого майна до Верховинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1. 1/2 частини квартири він володів з 10.04.1995 р. Іншу частину квартири він успадкував після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.12.2013 року його засуджено за ч.1 ст.317, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі та зобов'язано сплатити в користь держави 4046,20 грн. витрат за проведення експертиз. 10.06.2014 р. ухвалою Сихівського районного суду м.Львова до нього застосовано ст.6 ЗУ "Про амністію у 2014 році" та скасовано на половину невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі та звільнено з місць позбавлення волі. Під час відбування покарання ним повністю сплачено в користь держави кошти за проведення експертиз. На даний час він має намір розпорядитися частиною нерухомого майна, але в нотаріальній конторі його повідомлено, що на квартиру накладено арешт відділом ДВС. При зверненні до ДВС 18.05.2016 року про зняття арешту з нерухомого майна, йому стало відомо, що арешт накладено на підставі постанови від 14.02.2014 року згідно виконавчого листа про стягнення з нього коштів в сумі 4046,20 грн. за проведення експертиз. Виконавче провадження закінчено згідно постанови головного державного виконавця Прокопишин М.М. від 25.03.2014 року, але так як він відбував покарання в Львівській ВК-48 в м.Львів, виконавчий лист №340/77/13 від 10.01.2014 року направлено за належністю в управління ДВС ГУЮ у Львівській області.

25.05.2016 року він звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна у порядку цивільного судочинства, однак ухвалою Верховинського районного суду від 21.06.2016 року провадження по справі закрито. На підставі викладеного просить позов задовольнити, визнати неправомірними дії Верховинського РВ ДВС ГТУЮ щодо відмови у знятті арешту із належного йому, ОСОБА_1, майна та зобов'язати зняти арешт з нерухомого майна.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, так як витрати за проведення судових експертиз на суму 4046,20 грн. ним оплачено, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, - Верховинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, Мартищук Г.Ф. в судове засідання не з'явилася, надала заперечення, в якому вказує на те, що станом на 08.07.2016 року у Верховинському районному відділі ДВС на виконання виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 в користь держави 4046,20 грн. за проведення експертизи та відсутні будь-які підтверджуючі документи, що борг боржником погашено, а тому підстав для зняття арешту не має.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.41 КАС України.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З письмових матеріалів справи встановлено, що згідно вироку Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.12.2013 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі та зобов'язано сплатити в користь держави 4046,20 грн. витрат за проведення експертиз.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Верховинського РУЮ Прокопишиною М.М. від 14.02.2014 року, при примусовому виконанні виконавчого листа №340/77/13-к від 10.01.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржникові ОСОБА_1 (а.с.8).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частини квартири в АДРЕСА_1 (а.с.5), та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом інша частина цієї ж квартири (а.с.6).

Державним виконавцем, ОСОБА_1, не надавався термін на добровільне погашення боргу після звільнення із місць позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами.

Згідно до ст.19 цього Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону.

Згідно до п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець Прокопишина М.М. постановою від 25.03.2014 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №340/77/13-к від 10.01.2014 року виданого Верховинським районним судом Івано-Франківської області, закінчила та направила виконавчий документ за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, а саме до Управління ДВС ГУЮ у Львівській області за місцем відбування боржником ОСОБА_1 покарання (а.с.9).

Згідно інформації наданої Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області виконавчий документ, згідно якого боржником є ОСОБА_1 станом на 25.07.2016 року на виконання у відділи ДВС ГТУЮ у Львівській області не надходив та не перебуває (а.с.21).

У відповідності до ст.50 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

З представленої ОСОБА_1 квитанції №70 від 25.08.2016 року вбачається, що ним сплачено кошти в сумі 4046,20 грн. за проведення судових експертиз (а.с.29). Однак, державний виконавець Верховинського РВ ДВС ГТУЮ відмовляється зняти арешт з майна ОСОБА_1, що не відповідає приписам, визначеним ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.1, 11, 17, 19, 47, 49, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Верховинського РВ ДВС ГТУЮ щодо відмови у знятті арешту із належного ОСОБА_1 нерухомого майна.

Зняти накладений арешт, на підставі постанови головного державного виконавця Прокопишин М.М. від 14.02.2014 року згідно виконавчого листа №340/77/13 про стягнення з ОСОБА_1 коштів в сумі 4046,20 грн. за проведення експертиз в користь держави, з нерухомого майна - квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, і належить ОСОБА_1 на праві власності.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через Верховинський районний суд до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: _______________ М. П. Данилюк