Справа № 818/8243/13-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 р.Справа № 818/8243/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Калиновського В.А. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. по справі № 818/8243/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання незаконними наказів, поновлення на посаді і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати незаконним наказ начальника УМВС України в Сумській області № 175 від 27.02.2013 року про звільнення з органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (за порушення дисципліни) прийнятий за висновками службового розслідування затвердженого 25.02.2013 року;

- визнати незаконним наказ начальника Управління МВС України в Сумській області від 20.06.2013 року № 134 о/с по особовому складу про звільнення з органів МВС на підставі пункту 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (за порушення дисципліни) у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік);

- поновити на посаді оперуповноваженого на службі в Управлінні МВС України в Сумській області;

- стягнути з Управління МВС України в Сумській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.06.2013 року по 29.06.2016 року в розмірі 64,57 грн. за кожен робочий день вимушеного прогулу, що становить суму 71285,28 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідачем було порушено процедуру звільнення, а саме не було ознайомлено позивача із змістом наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказ про звільнення прийнято під час перебування позивача на лікуванні. Крім того, оскільки на момент проведення службового розслідування позивач перебував на лікарняному, то не міг скористатись наданими йому правами стосовно ознайомлення з висновками службового розслідування, висловити свої зауваження щодо його об'єктивності та повноти, а також був позбавлений можливості його оскарження.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року та ухвалити нове рішення, яким ухвалити позовні вимоги позивача про визнання незаконним наказів, поновлення на посаді і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про доведеність факту скоєння позивачем дисциплінарного проступку, та як наслідок, законності та обґрунтованості звільнення останнього з органів внутрішніх справ.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись, із заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.02.2013 року, письмових пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 встановлено, що 23 лютого 2013 року близько 3 години 00 хвилин оперуповноважений ВБНОН УМВС старший лейтенант міліції ОСОБА_1, перебуваючи поза службою, керував автомобілем в смт.Недригайлів по вул. Леніна, Недригайлівського району, в стані алкогольного сп'яніння та не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням з'їхав в кювет де здійснив наїзд на електроопору, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а учасники дорожньо-транспортної пригоди отримали тілесні ушкодження.

За фактом цієї дорожньо-транспортної пригоди за участю працівника ВБНОН УМВС, відповідачем було проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок, затверджений тимчасово виконуючим обов'язки начальника УМВС в Сумській області 25.02.2013 року, яким встановлено, що за порушення "Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України", затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Правил дорожнього руху України, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння і у подальшому призвело до скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, а також за проявлену у ході службового розслідування нещирість, оперуповноваженого ВБНОН УМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 слідує звільнити з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

27.02.2013 року тимчасово виконуючим обов'язки начальника УМВС в Сумській області прийнято наказ № 175 "Про грубе порушення транспортної дисципліни оперуповноваженим ВБНОН УМВС старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 та покарання винних", в якому, зазначено, що за порушення "Правил поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України", затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Правил дорожнього руху України, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння і у подальшому призвело до скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди, а також за проявлену у ході службового розслідування нещирість, оперуповноваженого ВБНОН УМВС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ за п. 64 "Є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

20.06.2013 року начальником УМВС України в Сумській області прийнято наказ № 134 о/с По особовому складу, яким звільнено з органів МВС на підставі пункту 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (за порушення дисципліни) у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1

Позивач, не погоджуючись із правомірністю звільнення, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ є правомірним, оскільки позивач своїми діями, що виразились в керуванні ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і спричиненні пошкодження транспортного засобу та іншого майна скоїв правопорушення передбачені ст.ст. 124, 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), не тільки недотримав виконання норм Правил дорожнього руху, а й грубо порушив вимоги ст.ст. 2, 5, 10 Закону України "Про міліцію", присягу працівника органів внутрішніх та норми Дисциплінарного статуту ОВС, наказу МВС № 155. Таким чином, оскаржувані накази були прийняті на підставі та у відповідності до вимог діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

На момент виникнення спірні правовідносини, пов'язанні з проходженням публічної служби в ОВС, регулювались Законом України "Про міліцію", Законом України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про міліцію", міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Статтею 7 даного Закону зазначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. При цьому, згідно із ст. 20 вказаного Закону працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Згідно із ч. 1 статті 18 Закону України "Про міліцію", порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що порядок та умови проходження служби особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Пунктом 10 Розділу 2 зазначеного Положення передбачено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

Згідно із ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ОВС, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні або в неналежному виконанні працівником покладених на нього трудових або службових обов'язків.

Службова дисципліна визначається як дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачає суворе підпорядкування працівників порядку та правилам, встановлених законами, спеціальними статутами і наказами МВС України та ґрунтується на усвідомленні кожним з них свого службового обов'язку і особистої відповідальності за справу боротьби зі злочинністю й охорони громадського порядку.

Службова дисципліна, забезпечуючи законність, чіткість, злагодженість і єдність дій працівників органів внутрішніх справ відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382 зобов'язує працівника ОВС: завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватись її Конституції та чинного законодавства, бути чесним і сумлінним працівником, зберігати державну та службову таємницю; з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти авторитету органів внутрішніх справ, рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися зі злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права і свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Працівник органів внутрішніх справ який порушує дану присягу підлягає покарань відповідно до закону, що прямо передбачено присягою Відповідно до ст. 15 Дисциплінарного статуту ОВС у разі порушення дисципліни особами рядового і начальницького складу в період перебування у відрядженні, відпустці, на відпочинку або в період тимчасової непрацездатності начальник органу чи підрозділу, у межах відповідної території, де вчинено дисциплінарний проступок, уживає заходів щодо його припинення, збирає первинні матеріали та надсилає їх для розгляду за місцем проходження служби порушника.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які допустили порушення службової дисципліни, може бути накладено лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають дисциплінарній владі начальника, який вирішив притягнути винну особу до дисциплінарної відповідальності. Прийняттю рішення начальником про накладання на підлеглого дисциплінарного стягнення має передувати службове розслідування.

Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552 (додаток 2) затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Цією Інструкцією визначається порядок проведення службових розслідувань, що проводяться інспекцією з особового складу, іншими підрозділами і посадовими особами органів внутрішніх справ щодо випадків надзвичайних подій, правопорушень та інших неправильних дій, учинених особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Завданнями службового розслідування є повне, об'єктивне та всебічне дослідження обставин порушень, учинених особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, виявлення причин та умов, що сприяли їх учиненню, встановлення винних і забезпечення правильного застосування чинних нормативних актів з тим, щоб кожен, хто вчинив порушення, був притягнутий до справедливої відповідальності і ні один невинний не був притягнутий до відповідальності.

Службове розслідування має сприяти дотриманню законності, викоріненню випадків її порушення, вихованню особового складу органів внутрішніх справ у дусі точного і безумовного дотримання чинного законодавства.

Підставами для проведення службового розслідування є: заяви, скарги та листи громадян; повідомлення державних органів, громадських організацій, телебачення, радіо та інших засобів масової інформації; повідомлення органів дізнання, попереднього слідства, прокурора, суду; повідомлення працівників органів внутрішніх справ про допущені або виявлені порушення.

Як було встановлено під час розгляду справи у суді першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду, підставою для проведення службового розслідування в даному випадку стала інформація, яка 23.02.2013 надійшла із Недригайлівського РВ до УМВС про те, що цього ж дня о 03.30 год. у смт. Недригайлів на вул. Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій автомобіля ВАЗ здійснив наїзд на електроопору, даним водієм виявився оперуповноважений ВБНОН УМВС старший лейтенант міліції ОСОБА_1

Згідно ст. 5 Закону України "Про міліцію", міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач своїми діями, що виразились в керуванні ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і спричиненні пошкодження транспортного засобу та іншого майна скоїв правопорушення передбачені ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, не тільки недотримав виконання норм Правил дорожнього руху, а й грубо порушив вимоги ст.ст. 2, 5, 10 Закону України "Про міліцію", присягу працівника органів внутрішніх та норми Дисциплінарного статуту ОВС, наказу МВС № 155.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП (керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння) та ст. 124 КУпАП (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу ті іншого майна), підтверджується також постановою Недригайлівського районного суду від 18.05.2013 по справі №582/231/13-п та не заперечувався самим позивачем у судовому засіданні.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про міліцію", позивач при прийнятті на службу до міліції приносив присягу та клявся, у тому числі завжди суворо дотримуватися Конституції України та чинного законодавства, бути сумлінним і дисциплінованим працівником, а також присягав з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, та клявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань на життя, здоров'я, прав й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Таким чином колегія суддів вважає обґрунтованим та правомірним застосування відповідачем крайнього заходу дисциплінарного впливу.

Відповідно до норм ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС керівник, який призначив службове розслідування, застосовуючи міру дисциплінарного стягнення, видає наказ, в якому в обов'язковому порядку вказує мотиви застосування стягнення. Зміст наказу оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

На виконання даної норми Статуту позивач отримав витяг з наказу УМВС України в Сумській області від 20.06.2013 року №134 о/с, що підтверджується даною ним розпискою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем вимог ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту ОВС, відповідно до якого такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби, оскільки ч. 5 ст. 18 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення було накладене на ОСОБА_1 дисциплінарним наказом УМВС України в Сумській області від 27.02.2013 року №175.

Згідно довідок про тимчасову непрацездатність № 396 та № 772 ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 25.02.2013 по 20.06.2013.

У відповідності до норм ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту ОВС, стягнення у вигляді звільнення було виконане лише після виходу позивача з лікарняного шляхом видачі наказу по особовому складу від 20.06.2013 № 134 о/с.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувані накази відповідач у відповідності до вимог чинного законодавства, в зв'язку з чим, позовні вимоги щодо їх скасування є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги з приводу поновлення позивача на посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вищевказаних вимог, то вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій та рішень, які є предметом оскарження позивачем.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. по справі №818/8243/13-а відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2016р. по справі №818/8243/13-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання незаконними наказів, поновлення на посаді і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Філатов Ю.М.

Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2016 р.