Справа № 22-а/0690/5771/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області

Справа № 22-а/0690/5771/11
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді Миніч Т.І.
суддів Забродського М.І.,
Борисюка Р.М.
при секретарі Григорович А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1
на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів -
У липні 200 8 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначала, що вона як військовослужбовець проходила службу у Військовій Частині НОМЕР_2 . На день звільнення з військової служби Військова Частина НОМЕР_2 заборгувала компенсацію за речове майно в розмірі 6191,07 грн., яку просила стягнути з відповідача, визнавши бездіяльність останнього протиправною.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з Військової Частини НОМЕР_1 на користь позивачки грошову компенсацію за речове майно за період до березня 2000 року у розмірі 3499,08 грн. Зобов`язано Військову Частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 речове майно за період після березня 2000 року, відповідно до переліку Норма № 3 забезпечення солдатів і сержантів, які проходять службу за контрактом у Збройних Силах та в інших військових формуваннях затвердженого Положенням про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час. В разі відсутності майна стягнути з Військової Частини НОМЕР_1 вартість даного майна.
Не погоджуючись з даною постановою Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу. Військова Частина порушує питання про часткове скасування постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2010 року, а саме в частині стягнення грошової компенсації замість належного речового майна після 11 березня 2000 року з ухваленням в цій частині нового рішення,посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що грошова компенсація замість речового майна була передбачена Законодавством України в період з 20 грудня 1991 року по 11 березня 2000 року, а після березня 2000 року грошова компенсація замість речового майна не передбачена взагалі.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка проходила військову службу у Військовій Частині НОМЕР_2 та в період проходження служби знаходилась на речовому забезпеченні у Військової Частини НОМЕР_2 .
Наказом командира - Військової Частини А- 2840 від 07.12.2006 року № 292 позивачка була звільнена з військової служби в запас п.85 пп.»а» по закінченню строку контракту відповідно до вимог «Положення про проходження військової служби солдатами (матросами) , сержантами і старшинами», затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001р. № 1053/01.
При звільненні позивачці не була виплачена грошова компенсація замість недоотриманого речового майна за період до березня 2000 року у розмірі 3499, 08 грн. та за період після березня 2000 року у розмірі 2691,99 грн., що підтверджується довідкою Військової Частини НОМЕР_2 від 07.12.2006 року № 292.
Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року., держава гарантує військовослужбовцям матеріальне і інше забезпечення.
Відповідно позивачка, як військовослужбовець, мала право на отримання речового майна або грошової компенсації замість нього.
Однак, Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів від 17.02.2000 року № 1459/3, дія частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в частині одержання військовослужбовцями грошової компенсації замість речового майна, була зупинена.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачка має право на отримання грошової компенсації замість речового майна за період служби до березня 2000 року в розмірі 3499,08 грн., що підтверджується довідкою.
Що стосується періоду після березня 2000 року, то суд правильно вважав, що позивачка має право на одержання речового майна відповідно до переліку за відповідною нормою.
Разом з тим суд помилково зобов"язав відповідача видати позивачці майно за Нормою №3, оскільки вона як рядова військової служби за контрактом мала право на забезпечення майном згідно з нормою №5 (Постанова КМ України №1444 від 28.10.2004 року). Тому в цій частині оскаржуване судове рішення підлягає зміні.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції на те, що судом не постановлено рішення в частині вимог до військової частини НОМЕР_2 . Такий недолік може бути усунутий шляхом ухвалення додаткової постанови відповідно до ст.168 КАС.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.160,195,196,198,201, 205,207 КАС України, суд -
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2010 року змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини постанови слова „Норма №3" замінити словами „Норма №5".
В решті постанову залишити без змін.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий
Судді: