Справа № 825/1449/16
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року Чернігів Справа № 825/1449/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді - Д'якова В.І.,

за участю секретаря - Воєдило Л.П.,

прокурора - Коляди Ю.О.,

представника позивача - Сторожевої Е.В.,

представників відповідача - Сьоми Н.Д., Чебакової Н.Ю.,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за адміністративним позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах Чернігівського міського центру зайнятості до Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах Чернігівського міського центру зайнятості з адміністративним позовом до Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» (далі - ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України»), третя особа - ОСОБА_4 про стягнення допомоги по безробіттю в сумі 6213,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки ОСОБА_4, перебуваючи на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості, отримала допомогу по безробіттю в розмірі 6213,18 грн. та була поновлена на роботі за рішенням суду, то зазначена сума кошті повинна бути утримана із роботодавця, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні надали письмові заперечення проти позову від 23.08.2016 №01-00/133, в яких виклали свою позицію проти доводів позивача. А також вказали, що у відповідача не було інформації про перебування ОСОБА_4 на обліку в Чернігівському міському центру зайнятості. Казначейською службою з ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» проведено безспірне списання середнього заробітку ОСОБА_4, за час вимушеного прогулу, з 19.11.2015 по 09.03.2016, в сумі 11700,72 грн., а тому сплата Чернігівському міському центру зайнятості допомоги по безробіттю, яка виплачена ОСОБА_4, буде подвійною оплатою праці, що не передбачено чинним законодавством. Також представники вказали, що ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» є бюджетною установою і кошти на оплату зазначеної суми в кошторисі установи не передбачені. Таким чином, за наведених обставин відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судовому засіданні при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була звільнена з роботи з посади помічника лікаря-епідеміолога ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

ОСОБА_4 перебувала на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості та за період з 20.12.2015 по 09.03.2016 отримала допомогу по безробіттю в розмірі 6213,18 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком матеріального забезпечення від 17.03.2016 №06/1022 (а.с. 13).

Наказом ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» від 15.03.2016 № 86к ОСОБА_4 поновлено на роботі на посаді помічника лікаря епідеміолога відділення епідеміологічних досліджень Чернігівського міського відділу ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.03.2016 у справі №748/3579/15-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06.06.2016 №750/1054/16 (а.с. 9-11, 12).

На підставі викладеного та відповідно до ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» заступником директора Чернігівського міського центру зайнятості видано наказ від 17.03.2016 № 121 «Про повернення ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» виплаченого ОСОБА_4 матеріального забезпечення на випадок безробіття» (а.с. 14) та направлено відповідачу претензію від 17.03.2016 вих. №05/1027 про необхідність сплати коштів в сумі 6213, 18 грн. в місячний термін (а.с. 15).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» отримала претензію 19.03.2016, проте на даний час заборгованість в добровільному порядку відповідачем не сплачена.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом (ч. 3 ст. 3 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI «Про зайнятість населення»).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000 № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону допомога по безробіттю є видом забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право, в тому числі, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Згідно ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі його поновлення на роботі за рішенням суду.

Згідно вимог пп. 2 п. 1 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 №613, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (з дня припинення реєстрації).

За приписами пп.1 п. 37 вказаного Порядку центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що достатньою умовою для відшкодування роботодавцем суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному є факт поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно ст. 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного та враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за необхідне стягнути з ДУ «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» суму допомоги по безробіттю, яка була виплачена ОСОБА_4, в період її перебування на обліку в Чернігівському міському центрі зайнятості, в розмірі 6213,18 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи «Чернігівський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» (14000, м. Чернігів, вул. Любецька, 11-а, ) на користь Чернігівського міського центру зайнятості (14017, м. Чернігів, вул. Попудренка, 14, , р/р 1002 в ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592) кошти у сумі 6213 (шість тисяч двісті тринадцять) грн. 18 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.І. Д'яков