Справа № 826/26796/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 серпня 2016 року № 826/26796/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовомОСОБА_1
до третя особаДержавного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліни Вячеславівни ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ «УкрСиббанк»
прозобов'язання вчинити дії
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулася з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліни Вячеславівни (надалі - Відповідач), треті особи: ОСОБА_3 (надалі - третя особа 1), ОСОБА_4 (надалі - третя особа 2), ПАТ «УкрСиббанк» (надалі - третя особа 3) про зобов'язання Кияшко Аліну Вячеславівну, державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, вчинити дії та зареєструвати припинення обтяження речового права (зняти заборону), номер запису про обтяження 10907934, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване на підставі договору іпотеки, посвідченого Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 15 травня 2008 року, реєстровий №2232, заборона - реєстровий №2233, щодо квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем в порушення вимог законодавства було неправомірно відмовлено Позивачу в знятті забори на відчуження квартири, що належить Позивачу та третім особам 1, 2 на праві власності.

Під час розгляду справи в судовому засіданні Позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила Суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог.

Треті особи 1, 2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник третьої особи 3 в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, відповідно до вимог статей 35, 37 Кодексу адміністративного судочинства України. Позиції щодо позовних вимог суду не надав.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник третьої особи 3, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки № 85338 (надалі - Договір Іпотеки).

Відповідно до умов Договору Іпотеки Позивач та його батьки виступили майновими поручителями за зобов'язаннями ОСОБА_5 (Позичльник), а саме, по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15 травня 2008 року та Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15 травня 2008 року, укладених між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк».

На підставі укладених договорів приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кияшко А.В. 15 травня 2008 року було зареєстровано обтяження речового права, щодо квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Позичальник за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15 травня 2008 року ОСОБА_5 помер 22.04.2011 року.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року в задоволені первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено частково. Визнано припиненою іпотеку за договором від 15 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року в частині визнання припиненої іпотеки залишено в силі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк» відхилено.

Ухвалою Верховного Суду України від 11 вересня 2015 року ПАТ «Укрсиббанк» відмовлено в допуску до розгляду справи.

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 09.11.2015 року звернулися до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Кияшко А.В. з листом № 63/01-16 про зняття заборони на відчуження майна, а саме квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 та надано рішення судів.

Листом № 143/01-06 від 09.11.2015 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Кияшко А.В. надала відповідь ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Позивач вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко Аліною Вячеславівною в порушення вимог законодавства не прийнято рішення про скасування обтяження на нерухоме майно, за захистом своїх прав звернулася до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону №1952-IV, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст. 15 Закону №1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, ч. 1 ст. 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до п. 2.1. глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (надалі - Порядок № 868), державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Орган державної реєстрації прав проводить: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за місцем розташування такого майна; державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно незалежно від місця розташування такого майна; облік безхазяйного нерухомого майна за місцем розташування такого майна. Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник). Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

Згідно п. 15 Порядку N 868 Під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з статтею 461 Закону України "Про нотаріат" Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана нотаріусом під час вчинення нотаріальних дій, залишається у відповідній справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію, або його помічником.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з підпункту 5.1 пункту 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року N 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22 лютого 2012 року за N 282/20595, Нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що в матеріалах справи наявна Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 10.06.2016 р. (надалі - Інформаційна довідка).

З вищезазначеної Інформаційної довідки вбачається, що в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна наявний запис про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна накладеного в 2008 р.

Судом встановлено, що Позичальник за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15 травня 2008 року ОСОБА_5 помер 22.04.2011 року.

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (кредитор) звернулося з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитними договорами та Договором Іпотеки та звернення стягнення на майно.

ОСОБА_1 у лютому 2013 року звернулась до суду з зустрічним позовом про визнання договорів про визнання споживчого кредиту та договору іпотеки припиненими. Так як, застава (іпотека), що виникла на підставі договору іпотеки припинилася у зв'язку зі смертю позичальника за договорами про надання споживчого кредиту, а Позивачі не погоджувалися забезпечувати виконання спадкоємцями померлого позичальника зобов'язань за кредитними договорами.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року, яке залишено без змін Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, в задоволені первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено частково. Визнано припиненою іпотеку за договором від 15 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4. В іншій частині у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Укрсиббанк» відхилено.

Ухвалою Верховного Суду України від 11 вересня 2015 року ПАТ «Укрсиббанк» відмовлено в допуску до розгляду справи.

Враховуючи, що Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року іпотеку за договором від 15 травня 2008 року визнано припиненою, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, то в даному випадку у Відповідача були наявні всі підстави для зняття заборони на відчуження спірного майна.

У відповідності до п. 2.1, 2.6 Порядку N 3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

У разі ліквідації державної нотаріальної контори, зупинення або припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса заява подається до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна.

Заява подається щодо кожного об'єкта нерухомого майна окремо.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо зобов'язання ОСОБА_7, державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, вчинити дії та зареєструвати припинення обтяження речового права (зняти заборону), номер запису про обтяження 10907934, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване на підставі договору іпотеки, посвідченого Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 15 травня 2008 року, реєстровий №2232, заборона - реєстровий №2233, щодо квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначені факти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Зобов'язати Кияшко Аліну Вячеславівну, державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, вчинити дії та зареєструвати припинення обтяження речового права (зняти заборону), номер запису про обтяження 10907934, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване на підставі договору іпотеки, посвідченого Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, 15 травня 2008 року, реєстровий №2232, заборона - реєстровий №2233, щодо квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьоїстатті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук