Справа № 822/1414/16
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1414/16

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

23 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ліщишина О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання нечинним, скасування наказу та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання нечинним, скасування наказу та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просив суд:

1. Визнати не законним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №15 о/с від 12.02.2016 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

2. Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області розглянути поданий ОСОБА_2 рапорт про звільнення із лав Національної поліції України від 19.05.2016 року за станом здоров'я.

3. У разі розгляду рапорту ОСОБА_2 від 19.05.2016 року зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області внести доповнення в наказ №108 о/с по особовому складу від 31.05.2016 року та вказати в наказі підставу звільнення ОСОБА_2 - п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

4. Зобов'язати відповідача внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2 щодо підстав звільнення зі служби в поліції.

5. Зобов'язати нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду, однак колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з судом першої інстанції у зв'язку з наступним.

Як встановлено судом, наказом №15 о/с від 12.02.2016 року позивача було звільнено зі служби в поліції на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність) з посади інспектора Шепетівського відділу поліції ГУНПУ.

02.06.2016 року позивач вказує, що його було ознайомлено із вищезазначеним наказом, а також із наказом №108 о/с від 31.05.2016 року, яким внесено зміни в наказ №15 о/с від 12.02.2016 року та вважати позивача звільненим з 31.05.2016 року на підставі його рапорту від 19.05.2016 року.

Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про поновлення строку для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

У даному клопотанні позивач зазначає, що в порядку досудового врегулювання спору, 30.05.2016 року та 02.06.2016 року ним були надіслані звернення на ім'я начальника ГУНП у Хмельницькій області, відповідь на які, як зазначає позивач, отримав 14.06.2016 року.

Як доказ поважності причин пропуску позивач надав Висновок ЛКК №656 від 19.07.2016 року про те, що ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікування з 03.06.2016 року по 06.07.2016 року.

Тобто вказана обставина на думку позивача дає йому право вважати, що про порушення своїх прав щодо звільнення з публічної служби, він дізнався 14.06.2016 року - дата отримання відповіді від ГУНП у Хмельницькій області, але врахувавши перебування його на амбулаторному лікуванні, ця дата становить 06.07.2016 року.

07.07 2016 року позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду, який ухвалою суду від 12.07.2016 року залишено без розгляду з підстав пропуску строку для звернення до суду.

Частиною 3 ст.99 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Встановлено, що позивач звернувся до суду 19.07.2016 року, про що свідчить відбиток штемпеля Укрпошти на конверті, в якому був надісланий позов.

Згідно Висновку ЛКК №656 від 19.07.2016 року ОСОБА_2 з 03.06.2016 року по 06.07.2016 року знаходився на амбулаторному лікування у лікаря уролога та у лікаря невролога Шепетівської ЦРЛ.

Відповідно до офіційного визначення амбулаторне лікування - організація медичної допомоги хворим, які приходять у медичний заклад. Амбулаторне лікування - лікування, яке проводиться на дому чи при відвідуванні особисто хворими лікувального закладу (на відмінну від стаціонарного лікування, яке здійснюється із поміщенням пацієнта до лікарні).

Аналізуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт перебування позивача на амбулаторному лікуванні, не свідчить про відсутність можливості у позивача звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Крім того, як відповідно до ч.1 ст.56 КАС України сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Однак позивач наданим йому правом на представництво в суді не скористався.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_2 без розгляду, а саме: визнання не законним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №15 о/с від 12.02.2016 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію"; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області розглянути поданий ОСОБА_2 рапорт про звільнення із лав Національної поліції України від 19.05.2016 року за станом здоров'я; у разі розгляду рапорту ОСОБА_2 від 19.05.2016 року зобов'язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області внести доповнення в наказ №108 о/с по особовому складу від 31.05.2016 року та вказати в наказі підставу звільнення ОСОБА_2 - п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу); зобов'язання відповідача внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2 щодо підстав звільнення зі служби в поліції.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як випливає з матеріалів справи, позивач 02.06.2016 року звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", у разі не виплати просив надати довідку про те, чому не буде виплачуватись вказана допомога.

09.06.2016 року відповідачем на заяву позивача надана відповідь №12/ІІІ-243;12/ІІІ-253 у якій зазначено, що у зв'язку з тим, що за результатами атестування стосовно Вас прийнято рішення щодо звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, відповідно до вимог наказу МВС України від 17.11.2015 року №1465 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» наказом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 12.02.2016 року №15 о/с з 13 лютого 2016 року Ви звільненні зі служби у Національній поліції.

Інформуємо, що відповідно до пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, особам які звільненні зі служби через службову невідповідність одноразова грошова допомога не виплачується.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи приписи ст. 99 КАС України колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк позовної вимоги про зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" позивачем не було пропущено, оскільки 09.06.2016 року відповідачем лише надана відповідь про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

А тому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що в частинні зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання нечинним, скасування наказу та зобов'язання вчинити дії в частинні зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" скасувати.

В цій частині справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.