Справа № 810/3440/15
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року 810/3440/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської митниця Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із вимогами до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 29.04.2014 №125120105/2014/000072/2, від 05.05.2014 №125120105/2014/000078/2, від 15.05.2014 №125120105/2014/000086/1.

Мотивуючи своє звернення, зазначив, що під час митного оформлення товару, який ввозився на територію України, визначив його вартість за основним методом - за ціною договору (контракту) та заявив цей показник у деклараціях митної вартості до яких додав документи, що її підтверджують, згідно з переліком встановленим положеннями Митного кодексу України. Вважає, що митний орган безпідставно не погодився із заявленою позивачем митною вартістю товарів та незаконно прийняв рішення про коригування такої вартості. За таких обставин, рішення митного органу є протиправними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлені факти та застосовано норми закону, у зв'язку з чим такі рішення підлягають скасуванню.

У призначений для розгляду справи час у судове засідання прибула представник позивача.

Представник відповідача, повідомлений судом належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі, не надав.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАСУ, суд здійснив розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у своєму запереченні (вх. №12621/16 від 16.08.2016) зазначив, що дії митного органу були правомірними. Вважає, що вимога митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості ґрунтувалася на законних підставах з огляду на наявність розбіжностей в поданих ТОВ «Фоззі-Фуд» документах та на те, що дані документи не містили всіх відомостей, які підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів. Зазначив, що надані позивачем документи виявились недостатніми для визнання заявленої митної вартості товару за основним методом, а тому, митним органом законно та обґрунтовано прийняті рішення про коригування митної вартості товару.

Так, відповідно до пункту 2.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.05.2012 №420, ціна товару включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочної упаковки, маркування, навантаження, витрати на митне оформлення, витрати на доставку товару та його страхування.

При цьому, п. 3.1 даного контракту митним органом було встановлено, що всі ціни по ньому розуміються на умовах поставки СІР Бориспіль, Україна, згідно Інкотермс 2010.

Однак, всупереч умовам контракту, у інвойсах від 23.04.2014 №61, від 29.04.2014 №62, від 07.05.2014 №63 умови поставки зазначені СРТ та страхування не передбачено.

Крім того, відповідач у своєму запереченні вказав, що відомості страхового полісу свідчать про надання недостовірної інформації про вартість товару, а також про відсутність інформації про фактичну вартість страхування.

До митного оформлення надано страхові поліси компанії «Граве Україна» від 28.04.2014 №1330, від 30.04.2014 №1366, від 08.05.2014 №1425. Відповідно до даних страхових полісів страховий тариф складав 0,20% від страхової суми. При цьому, п.п. 4.1, 4.2, 4.4 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611 свідчать, що зазначена у полісі страхова премія не є кінцевою, оскільки фактична страхова премія оплачується за виставленими страховиком рахунками-фактурами.

Таким чином, станом на момент митного оформлення, на думку відповідача, позивачем не було надано об'єктивної та достовірної інформації про фактично сплачену страхову премію, яка є обов'язковою складовою митної вартості.

Крім того, митний орган встановив, що зазначена у полісах страхова сума свідчила про заниження позивачем заявленої митної вартості товарів, зокрема, в МД від 15.05.2014 №125120105/2014/310166 заявлена митна вартість у розмірі 58 459,31, в той час як страхова сума у полісі від 08.05.2014 №1425 зазначена на рівні 71289,26 грн. За п.3.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 06.12.2013 №101014611 страхова сума встановлюється у розмірі інвойсної вартості вантажів, що плануються до перевезення, та витрат, пов'язаних із транспортуванням, митним оформленням та іншими додатковими втратами, пов'язаними із перевезенням вантажу в пункт призначення. Враховуючи той факт, що п. 2 контракту від 15.08.2012 №420 витрати на митне оформлення та інші додаткові витрати вже включено до інвойсної вартості, то страхова сума фактично розраховується за вартістю, вказаною в інвойсі (58459,31), що не співвідноситься зі страховою сумою у розмірі 71289,26 грн. При цьому, відповідно до п.3.2 договору страхування страхова сума заявлялася саме страхувальником, тобто позивачем.

На такі ж самі розбіжності відповідач вказав у страхових полісах від 28.04.2014 №1330, від 30.04.2014 №1366.

Зважаючи на викладені обставини, митний орган дійшов висновку, що позивачем було заявлено неповні відомості про числові значення складових митної вартості, оскільки фактично понесені витрати на поставку товару (контрактна вартість та витрати на страхування) значно вищі, аніж заявлені позивачем до митного оформлення.

Також, митний орган звернув увагу суду, що наданий позивачем прайс-лист діяв від 26.03.2014 до 26.08.2014 та містив виключно позиції товару на умовах контракту №420, а, отже, не підтверджував заявлену митну вартість товарів, зважаючи на його суб'єктивну спрямованість та адресність, що свідчило про те, що зазначена у них вартість не була дійсною. У якості обґрунтування такої позиції відповідач послався на позицію Вищого адміністративного суду України, відповідно до якої у разі, коли прайс-лист носить адресний характер, тобто має суб'єктивну спрямованість, це суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості можливих потенційних покупців. Тому даний прайс-лист не міг розглядатись у якості підтвердження заявленої митної вартості (ухвали ВАСУ від 04.06.2015 №К/800/7143/14, 18.06.2015 №К/800/23097/14, 28.07.2015 №К/800/20819/15).

Додатково митний орган в запереченні зазначив, що з позивачем було проведено відповідно до ч.4 ст. 57 МК України процедуру консультації, що передує застосуванню другорядних методів визначення митної вартості товарів з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України. Оскільки відповідно до ч.6 ст. 55 МК України консультація у письмовому вигляді проводиться лише на вимогу декларанта, а такої вимоги декларантом заявлено не було, відтак консультація здійснювалася в усному порядку. Факт проведення консультацій з позивачем зафіксовано у графі 33 спірних рішень про коригування митної вартості товарів.

Отже, на думку митного органу твердження позивача про відсутність консультації не відповідає дійсності та свідчить про його свідоме невикористання права проведення письмової консультації, з метою у подальшому вимагати скасування рішення саме на цій підставі.

Разом з тим, митний орган зазначив, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 07.09.2012 по справі №21-242а12, оскільки позивачем вживались заходи щодо надання витребуваних документів, твердження про відсутність консультацій щодо обміну інформацією є хибними.

Зважаючи на наведені обставини, представник Київської митниці ДФС просив суд відмовити ТОВ «Фоззі-Фуд» у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі

Дослідивши наявні у справі докази, встановивши фактичні обставини справи, з наданням їм відповідної правової оцінки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з огляду на наступне:

товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» є юридичною особою, яка зареєстрована 02.12.2002 і здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.11.2011 серія АГ №876788.

Судом встановлено, що 15.08.2012 між ТОВ «Фоззі-Фуд» (покупець) та ТОВ «Кас Хаус» (продавець) укладено контракт №420 (далі по тексту - контракт) за умовами якого продавець продавав, а покупець купував продукцію (живі раки, що живуть у прісній воді) (далі - товар) в асортименті, кількості, за цінами, у відповідності до інвойсів, які є невід'ємною частиною контракту (том 1, а.с. 12-15).

Ціни на товар встановлювалися у інвойсах на кожну партію товару. Ціна включала в себе вартість продукту, тари, термозбіжної упаковки, маркування, завантаження, витрат на митне оформлення вантажу в країні продавця, витрати на доставку товару і страхування вантажу. Продавець був наділений правом переглядати ціни в залежності від сезону (пп. 2.1 контракту).

Валютою контракту визначено долар США, вартість контракту складала 800000,00 доларів США (пп.2.2, пп.2.3 контракту).

Поставка товару здійснювалась на умовах CIР Бориспіль, Україна, згідно Incoterms 2010. Місцем відвантаження товару був аеропорт Єреван, Вірменія (пп.3.1 контракту).

Продавець зобов'язаний був підготувати і передати в узгодженні строки транспортному агенту покупця товар і забезпечити при поставці наступні документи: інвойс, пакувальний лист, сертифікат якості, ветеринарний сертифікат, сертифікат про походження товару, авіа накладну, митну декларацію продавця (пп.7.1 контракту).

У квітні-травні 2014 року (29.04.2014, 05.05.2014 та 15.05.2014) позивачем було пред'явлено до митного оформлення на Київській митниці три партії товару: раки живі прісноводні, виробник «Кас Хаус» (Республіка Вірменія), код країни походження АМ, код товару , без харчових добавок, приправ та інших інгредієнтів, без складових сумішей, без теплової та кулінарної обробки, без консервантів, без індивідуальної упаковки, розмірні ряди 30-50 грамів та 70-90 грамів.

З метою проведення митного оформлення товару, позивачем до Київської митниці були подані митні декларації від 29.04.2014 №125120105/2014/309004, від 05.05.2014 №125120105/2014/309365 та від 15.05.2014 №125120105/2014/310166 із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну - за ціною договору (контракту), за загальною вартістю 5989,85 USD, 4417,46 USD та 4969,12 USD відповідно.

На підтвердження заявленої митної вартості товару і обраного методу її визначення, позивачем разом із кожною вказаною митною декларацією були подані аналогічні пакети документів, зокрема: картку обліку ТОВ «Фоззі-Фуд»; контракт №420 від 15.08.2012; додаткову угоду №5 від 26.03.2014 до контракту №420 від 15.08.2012; рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний лист; авіаційну вантажну накладну (Air Waybill); документ, що підтверджує вартість страхування; декларацію виробника; сертифікат відповідності; ветеринарні свідоцтва форми Ф-1, Ф-2; підтвердження законності вилучення водних біоресурсів із середовища їх існування; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного та екологічного контролю товару; міжнародний ветеринарний сертифікат; сертифікат про походження товару форми СТ-1; дозвіл на ввезення в Україну об'єктів ветеринарно-санітарного контролю; сертифікат якості.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів посадовою особою Київської митниці було запропоновано декларанту подати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення, а саме, 29.04.2014: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) прайс-лист виробника товару; 3) бухгалтерську документацію (видаткові накладні); 4) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, 5) банківські платіжні документи; 05.05.2014: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) прайс-лист виробника товару; 3) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями; 15.05.2014: 1) прайс-лист виробника товару; 2) бухгалтерську документацію; 3) банківські платіжні доручення (оплата за останню ідентичну поставку); 4) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями,

На виконання вказаних вимог митного органу позивачем були надані:

29.04.2014: платіжне доручення в іноземній валюті №14124 від 20.03.2014, інвойс №53 від 20.02.2014 та №54 від 27.02.2014, видаткову накладну № SAP R01601O8ZY/2978324 від 27.12.2013, прайс-лист виробника товару від 26.03.2014, копію митної декларації країни відправлення №С5571 від 27.04.2014; 05.05.2014: прайс-лист виробника товару від 26.03.2014, копію митної декларації країни відправлення № С5864 від 04.05.2014; 15.05.2014: прайс-лист виробника товару від 26.03.2014, видаткову накладну № SAPR 01601O8ZY/2978324/ від 27.12.2013, платіжне доручення в іноземній валюті №14124 від 20.03.2014 та рахунки-фактури (інвойси) №54 від 27.02.2014 та №53 від 20.02.2014.

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Київською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товару від 29.04.2014 №125120105/2014/000072/2, від 05.05.2014 №125120105/2014/000078/2 та від 15.05.2014 №125120105/2014/000086/1, згідно з якими вартість задекларованого товару митний орган визначив із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів (за ціною договору щодо ідентичних товарів), які ввозяться в Україну у розмірі 9,6700 USD, 8,8200 USD та 8,8200 USD за одиницю відповідно (том І а.с.16, 36, 53).

Крім цього Київською митницею складено картки відмови у прийняті митної декларації, оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №125120105/2014/00177, №125120105/2014/00183, №125120105/2014/00206 (том І а.с.32, 45, 65).

Позивач на підставі ч.2 ст.263 МК України, здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення за митними деклараціями від 29.04.2014 №125120105/2014/309081 (поставка 420-61), від 05.05.2014 №125120105/2014/309451 (поставка 420-62) та від 15.05.2014 №125120105/2014/310185 (420-63) шляхом подання нових митних декларацій.

Відповідно до вимог ч.8 ст. 55 МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Позивачем на виконання приписів Митного кодексу України Київській митниці разом із відповідною заявою № УРБ 10/14-3306 від 17.07.2014 було надано додатково витяги з сайту в мережі Інтернет Національної статистичної служби Республіки Вірменія за 2013 та 2014 роки; лист Державної служби статистики України від 16.07.2014 №15.1-20/913Пі з додатком за січень-травень 2014; лист ТОВ «Кас Хаус» від 29.05.2014. Також було подано документи відповідно до кожної з поставок.

До поставки 420-61 (рішення про коригування митної вартості товарів від 29.04.2014 №125120105/2014/000072/2) копії наступних документів: експертного висновку від 17.07.2014 №Ц-299; видаткової накладної № R01601V81L/3317249 від 16.05.2014; видаткової накладної № R01601UJ8G/3285184 від 01.05.2014; прайс-листа від 26.03.2014 б/н (надається повторно, надавався під час митного оформлення); платіжного доручення від 27.05.2014 № 14750 про оплату товарів за контрактом №420 від 15.08.2012 згідно з інвойсами №№ 61, 62; інвойсу від 29.04.2014 № 62 (за іншою поставкою, надавався для підтвердження платіжного доручення від 27.05.2014 № 14750); виписки з особового рахунку від 28.05.2014 б/н про списання коштів згідно із платіжним дорученням від 27.05.2014 № 14750; виписки з бухгалтерської документації від 29.05.2014 б/н по кредитору ООО «Кас Хаус» за контрактом №420 від 15.08.2012, по поставці 420-61 згідно з інвойсом №61 від 23.04.2014; митної декларації країни відправлення від 27.04.2014 №С 5571.

До поставки 420-62 (рішення про коригування митної вартості товарів від 15.05.2014 р. №125120105/2014/000086/1) копії: експертного висновку від 17.07.2014 №Ц-299; видаткової накладної № R01601V81L/3317249 від 16.05.2014; прайс-листа від 26.03.2014 б/н; платіжного доручення від 27.05.2014 № 14750 про оплату товарів за контрактом №420 від 15.08.2012 згідно з інвойсами №№ 61, 62; інвойсу від 23.04.2014 № 61 (за іншою поставкою, надавався для підтвердження платіжного доручення від 27.05.2014 № 14750); виписки з особового рахунку від 28.05.2014 б/н про списання коштів згідно із платіжним дорученням від 27.05.2014 № 14750; виписки з бухгалтерської документації від 29.05.2014 б/н по кредитору ООО «Кас Хаус» за контрактом №420 від 15.08.2012, по поставці 420-62 згідно з інвойсом №62 від 29.04.2014.

До поставки 420-63 (рішення про коригування митної вартості товарів від 22.04.2014 р. № 125120105/2014/000059/1) копії: експертного висновку від 17.07.2014 №Ц-299; видаткової накладної № R01601V81L/3317249 від 16.05.2014; видаткової накладної № R01601UJ8G/3285184 від 01.05.2014; прайс-листа від 26.03.2014 б/н; платіжного доручення від 06.06.2014 № 14824 про оплату товарів за контрактом №420 від 15.08.2012 згідно з інвойсом № 63 від 07.05.2014; виписки з особового рахунку від 11.06.2014 б/н про списання коштів згідно із платіжним дорученням від 06.06.2014 № 14824; виписки з бухгалтерської документації від 10.06.2014 б/н по кредитору ООО «Кас Хаус» за контрактом №420 від 15.08.2012, по поставці 420-63 згідно з інвойсом №63 від 07.05.2014.

Відповідно до рішення Київської митниці від 28.07.2014р. № 06.1-47/2/165-5976 (том І а.с.104-106) надані позивачем додаткові документи були взяті до уваги митницею, проте не стали підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, оскільки містили неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності), які полягали у наступному:

- в бухгалтерській документації, а саме, видаткових накладних від 16.05.2014 № R01601V81L/3317249 та від 01.05.2014 № R01601UJ8G/3285184 містятились розбіжності, які не давали можливості ідентифікувати їх з товаром, що оцінювався, оскільки був відсутній розмірний ряд товару (раків живих);

- експертний висновок Київської обласної (регіональної) ТПП від 17.07.2014 № Ц-299 містив розбіжності та не давав можливості ідентифікувати його з товаром, що оцінювався, оскільки використані методичні та інформаційні видання - висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 13.12.2012 № 05.03.02-03/123612 був відсутнім в графі 44 митних декларацій;

- прайс-лист, наданий ТОВ «Фоззі-Фуд» в якості підтверджуючого, діяв з 26.03.2014 по 26.08.2014 на умовах поставки СРТ-Бориспіль. Числове значення вартості товару «живі раки» на зазначених умовах поставки були меншими (12,30 дол. США/кг - вагова категорія: 70-90гр) від числових значень вартості ідентичного товару, зазначеного у прайс-листі на умовах поставки EXW-Єреван (17дол.США/кг - вагова категорія: 70-90гр), та наданого виробником ООО „Кас Хаус", митне оформлення якого здійснювалось раніше. Термін дії даного прайс-листа був визначений виробником до 01.04.2014.

Крім того, висновок Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати від 17.07.2014 № Ц-299 містив числові значення значно нижчі на умовах поставки СРТ (включаючи страхові витрати та доставку товару), ніж зазначені у вищевказаному прайс-листі виробника на умовах поставки EXW-Єреван (вартості без доставки та страхування).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне:

правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (далі - МК), а також, положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 246 МК, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст. 248 МК).

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст. 257 МК).

Статями 49 та 50 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Положеннями ч. 4, 5 ст. 58 МК визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із ст. 51 МК, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу (ч.1 ст. 52 МК).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч.2 ст. 52 МК).

Згідно із частиною першою статті 53 МК, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Положеннями ч. 2 ст. 53 МК встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, з аналізу положень ч.1,2 ст. 53 МК випливає, що МК містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Окрім цього, положеннями ч.5 ст. 53 МК встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Вищезазначене кореспондується з положеннями ст. 318 МК, якими встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. А також, відповідає пунктам 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" (далі - Міжнародна конвенція), якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вищенаведене узгоджується із закладеними у положеннях ст. 8 МК принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.1 ст.54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст. 57 МК). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст. 57 МК). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст. 57 МК). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст. 57 МК).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МК (ч.2 ст. 54 МК).

Положеннями ч.1 ст. 58 МК встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні, б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно), в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК).

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч.1 ст. 57 МК (ч.3 ст. 58 МК).

Положеннями ч.4 ст. 54 МК встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (ч.5 ст. 54 МК).

Частиною шостою ст. 54 МК встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, аналіз положень ч.3 ст. 53, ч.1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також, відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору наведених у статті 58 МК.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже, такі вади не дозволяють органу доходів і зборів здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, що необхідні для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи і для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.3 ст. 53 МК.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції встановлено стандартне правило: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Також, у листі Міністерства доходів і зборів України від 31.03.2014 №7420/7/99-99-24-02-04-17 "Щодо додержання законодавства України з питань визначення митної вартості" зазначено: "що МК визначений виключний перелік підстав для запиту додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. До таких підстав відповідно до ч.3 ст. 53 МК віднесено: 1) наявність в документах, які підтверджують митну вартість товарів, розбіжностей; 2) наявність в документах, які підтверджують митну вартість товарів, ознак підробки; 3) відсутність в документах, які підтверджують митну вартість товарів, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Додаткові документи відповідно до ч.4 ст. 53 МК запитуються органом доходів і зборів виключно у випадку наявності у останнього підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Інших підстав для запиту додаткових документів законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

У випадку встановлення визначених законодавством підстав для запиту додаткових документів посадова особа органу доходів і зборів здійснює письмовий запит додаткових документів із зазначенням конкретних документів, які необхідно подати. При цьому необхідність надання окремих додаткових документів повинна визначатися посадовою особою виходячи з особливостей зовнішньоекономічної операції.

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається органом доходів і зборів виключно у випадках, якщо встановлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість, в тому числі, невірно визначено митну вартість товарів.

Перелік таких випадків є виключний та визначений ч.6 ст.54 МК.

Згідно ч.3 ст. 54 МК, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.55 МК встановлено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, право митниці на витребування додаткових документів закон тісно пов'язує з наявністю розбіжностей чи ознак підробки у основних документах, які повинні доводитись митним органом при витребувані додаткових документів.

Митний орган не зазначив в рішеннях про коригування митної вартості які саме розбіжності містились у наданих до митного оформлення основних документах, які підтверджували митну вартість товарів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 по справі №21-91а12 та від 11.09.2012 по справі № 21-262а12 за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, а витребування цим органом переліку документів, передбачених п. 11 Порядку №1766, без зазначення обставин, які ці документи повинні затвердити, висновок суду про протиправність рішення цього органу щодо застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості є правильним.

Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Також, суд зазначає, що в оскаржуваних рішеннях відповідача про коригування митної вартості не визначено, яка з перелічених у ч.2 ст. 58 МКУ підстав у даній конкретній справі стала причиною неможливості застосування першого методу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК. Відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Суд вважає, що ненадання декларантом всіх запитуваних митницею документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості. Також, відповідачем не надано доказів існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у ст. 58 МК.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 грудня 2014 року у справі № К/800/23098/14 та в ухвалі ВАСУ від 27.04.2015 №К/800/15823/15

Таким чином, митний орган не обґрунтував у своїх рішеннях, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, не навів обставини, які мали були бути підтвердженні додатково запитаними митним органом документами

Щодо посилання відповідача на розбіжності у наданих декларантом документах для підтвердження митної вартості товару, які полягали у тому, що на умовах поставки товару СІР-Бориспіль у рахунках-фактурах на поставку зазначено, що товар не був застрахований, що суперечить положенням визначеним Міжнародною торговою палатою щодо правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів "ІНКОТЕРМС 2010", суд зазначає наступне:

із матеріалів справи слідує, що у рахунках-фактурах, які подавалися до митного оформлення, постачальник товарів ТОВ "Кас Хаус" зазначив, що страхування товару ним не здійснювалося. Покупець самостійно здійснив страхування вантажу по всім поставкам в даній справі та надав разом з митними деклараціями страхові поліси (в графі 44 МД код 3530), які містять вартість такого страхування, оскільки постачальник не здійснив страхування вантажу не дивлячись на погодження умов поставки СІР. Таким чином, покупцем товару було здійснено його страхування самостійно, а вартість такого страхування була включена ТОВ «Фоззі-Фуд» до митної вартості товару. При цьому, документи на підтвердження здійснення страхування надані разом із митними деклараціями (том 1, а.с. 19, 50, 68).

Отже, з вищезазначеного випливає, що декларантом дотримано норми МК щодо порядку визначення митної вартості товарів та задекларовано всі складові такої вартості, у тому числі вартість страхування товарів, що підтверджується рахунками-фактурами з інформацією про відсутність страхування товару та страховими полісами про наявність страхування товару по кожній поставці.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що митним органом неправомірно відмовлено ТОВ «Фоззі-Фуд» у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначивши митну вартість за другорядним методом - за ціною договору щодо ідентичних товарів. А прийняті митницею оскаржувані рішення містять загальні посилання та не розкривають фактів і відомостей, не деталізують конкретних обставин та підстав, які повинні міститись у рішеннях про коригування митної вартості, що вказує на їх необґрунтованість та невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55 МК.

Положеннями ч.2 ст. 71 КАСУ встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Проте, митним органом не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження позиції щодо правомірності застосування норм митного законодавства, а відтак, не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 94 КАСУ, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

ТОВ «Фоззі-Фуд» за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 182,70 грн., доказів понесення інших судових витрат суду не надано. Тому, судові витрати щодо сплати судового збору в зазначеній сумі підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів: від 29.04.2014 №125120105/2014/000072/2, від 05.05.2014 №125120105/2014/000078/2, від 15.05.2014 №125120105/2014/000086/1.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5, ідентифікаційний код 32294926) судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.