Справа № 243/4413/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернишов Ю.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року справа №243/4413/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2016 року у справі № 243/4413/16-а (головуючий І інстанції Чернишов Ю.В.) за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м.Слов'янську Донецької області, за участі третьої особи - Слов'янський районний відділ Головного Управління Державної Міграціонної служби України в Донецькій області про відмову у призначенні адресної допомоги та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м.Слов'янську Донецької області, за участі третьої особи - Слов'янський районний відділ Головного Управління Державної Міграціонної служби України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від січня 2016 року про поновлення виплати зазначеної допомоги з 18.12.2015 року до закінчення шестимісячного строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 18.12.2014 року №; визнано протиправним та скасовано рішення від 05.04.2016 року №03-30/1031 про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги; зобов'язання поновити, нарахувати та виплатити щомісячну адресну допомогу за період з 18.12.2015 року по 17.02.2016 року негайно після проголошення судового рішення, а також утриматися від подальшого зупинення її виплати;стягнення з Державного бюджету України заподіяну моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

Позивачем на адресу суду першої інстанції подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просила визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від січня 2016 року про поновлення виплати зазначеної допомоги з 18.12.2015 року до закінчення шестимісячного строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 1.12.2014 року №; визнати протиправним та скасувати рішення від 05.04.2016 року №03-30/1031 про відмову у призначені щомісячної адресної допомоги; зобов'язати поновити, нарахувати та виплатити виплату щомісячної адресної допомоги за період з 18.12.2015 року по 17.06.2016 року; стягнути за рахунок Державного бюджету України заподіяну моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2016 року позов до Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м.Слов'янську Донецької області, за участі третьої особи - Слов'янський районний відділ Головного Управління Державної Міграціонної служби України в Донецькій області в частині поновлення, нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги за період з 18.12.2015 року по 17.06.2016 року залишено без розгляду на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки поданий після закінчення строків, встановлених ч.5 ст.99 КАС України.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року скасовано ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2016 року у справі № 243/4413/16-а та направлено адміністративну справу № 243/4413/16-а до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 18.12.2015 року до закінчення шестимісячного строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 18.14.2014 року. В інший частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити постанову суду першої інстанції, якою задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за рахунок державного бюджету України моральної шкоди в сумі 200 000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги тих обставин, що внаслідок протиправних дій відповідача вона позбавлена можливості організації нормального життя, оскільки позбавлена гарантії держави щодо забезпечення прав як внутрішньо переміщена особа. Факт невиплати щомісячної адресної допомоги був величезним стресом. Діями відповідача завдано значної моральної шкоди, яка виразилась в порушенні гарантованого державною права на отримання грошової допомоги на проживання, у душевних стражданнях з приводу проведення на території, на якій позивач мешкає разом із дитиною м.Донецьк, проводиться антитерористична операція, скрутного фінансового становища, переживанні за добробут дитини, а також у втраті нормальних життєвих зв'язків і докладом додаткових зусиль для організації свого життя, необхідністю захисту своїх прав у суді, що призвело до вимушених негативних змін у звичайному житті. Також позивач зазначив, що у 2008 році знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЛПУ Родинської міської лікарні з 28.08.2008 року по 11.09.2008 року з діагнозом - гостре порушення мозкового кровообігу з помірним вираженим лівобічним прозопарезом з правосторонньою рефлекторною пірамідною недостатністю.

Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи без участі позивача.

Відповідачем на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надіслано клопотання про розгляд адміністративної справи без участі представника відповідача.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомленні належним чином, а тому згідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справу було розглянуто в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 18.12.2014р. взята на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що засвідчується довідкою № від 18.12.2014 року, термін якої продовжено з23.06.2015 року по 18.12.2015 року та з 18.12.2015 року по 17.06.2016 року.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради від 27.02.2016 року №04-57/143 позивачеві виплачувалась допомога на проживання з лютого по грудень 2015р.

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради за №03-30/1031 від 05.04.2016 року позивачеві відмовлено у щомісячній адресній допомозі внутрішньо переміщеної особи для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі п.7.1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який затверд. Постановою КМУ №509 від 01.10.2014 року у зв'язку із тим, що відсутня відмітка територіального підрозділу Державної міграційної служби.

Відповідачем рішенням від 25.06.2016р. було призначено позивачеві допомогу переміщеним особам на проживання з 03.08.2015р. по 02.02.2016р.

Постановою суду першої інстанції визнано протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 18.12.2015 року до закінчення шестимісячного строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 18.14.2014 року.

Згідно до частини 2 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивачем разом з позовом про визнання протиправною бездіяльність та скасування рішення заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі200 000 грн.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тобто, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано суду доказів наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, фактів заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивач також не обґрунтував розмір заявленої суми моральної шкоди 200 000 грн.

Посилання позивача на виписний епікриз (історія хвороби №784-410) колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки знаходження позивача на лікуванні у період з 28.08.2008р. по 11.09.2008р. ніяким чином не доводить факт наявності моральної шкоди внаслідок дій (бездіяльності) відповідача, які мали місце у грудні 2015р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2016 року у справі № 243/4413/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2016 року у справі № 243/4413/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Блохін А.А.

Сухарьок М.Г.