Справа № 804/693/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2016 року справа №804/693/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

при секретарі судового засідання:Федосєєвої Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мітрюхіна Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року у справі № 804/693/16 за позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.02.2016 року звернувся до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб), в якому просив:

- скасувати пункт 1 рішення відповідача, що оформлено наказом «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемними правочинів (договорів) за вкладними операціями» №813 від 16.09.2015 року в частині застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 011-03553-200215 від 20.02.2015 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 011-03553-200215 від 20.02.2015 року;

- зобов'язати відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано пункт 1 рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., що оформлено наказом «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемними правочинів (договорів) за вкладними операціями» № 813 від 16.09.2015 року в частині про застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 011-03553-200215 від 20.02.2015 року.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо не включення ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 011-03553-200215 від 20.02.2015 року.

Зобов'язано Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_5 для внесення даних позивача до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та представник третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.02.2015 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського вкладу № 011-03553-200215 «Найкращий від Миколая» у євро на суму 6500 євро (а.с. 8).

На поточний рахунок ОСОБА_5 надійшли кошти у розмірі 6500 євро від ОСОБА_6 згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 46234378 від 20 лютого 2015 року.(а.с. 9).

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №150 від 02.03.2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В.(а.с.57-59, 60-61).

Рішеннями виконавчої дирекції ФГВФО від 08.04.2015 року та від 03.08.2015 року тимчасову адміністрацію AT «Дельта Банк» було продовжено до 02.10.2015 року (а.с.62, 63).

Постановою НБУ № 664 від 02.10.2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано AT «Дельта Банк» (а.с.65).

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 року розпочата процедура ліквідації AT «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року (а.с.54).

З метою дотримання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноваженою особою створено Комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT «Дельта Банк».

Відповідно Наказу Уповноваженої особи від 29.05.2015 року №408 визначено здійснити перевірку правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу (депозиту), вчинених (укладених) AT «Дельта Банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 Закону. Строк перевірки встановлений до 31.08.2015 року (а.с.56).

Відповідно Наказу Уповноваженої особи від 07.08.2015 року № 691, продовжено строк перевірки правочинів (договорів) фізичних осіб, в тому числі, договорів банківського рахунку та договорів банківського вкладу - до 01.10.2015 року (а.с.55).

В ході проведення перевірки було виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту) між фізичними особами-клієнтами та Банком, укладеними після 16.01.2015 року включно, в тому числі і в Договорі, укладеному між AT «Дельта Банк» та позивачем.

Залучення коштів на вклад ОСОБА_5, як зазначалось вище, відбулося шляхом безготівкогового переказу валютних коштів у сумі 6500,00 євро від ОСОБА_6.

За результатами перевірки було виявлено, що дії ОСОБА_6 з перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки позивача та інших осіб, відкриті в AT «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках ОСОБА_6 на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом (200000,00 грн.), і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни AT «Дельта Банк», для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації AT «Дельта Банк» та реалізації його майна.

У зв'язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT «Дельта Банк», нікчемних правочинів відповідно до ч. 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договору банківського вкладу (депозиту) № 011-03553-200215 від 20.02.2015 року, укладеного між позивачем та Банком, за яким кошти були зараховані від іншої фізичної особи, а саме від ОСОБА_6, у зв'язку з чим операції за ними призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 16 вересня 2015 року прийнято наказ тимчасової адміністрації AT «Дельта Банк» №813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» з додатками (а.с.51-54).

Даним наказом передбачено застосування наслідків нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі і договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

За наслідками виконання вказаного вище наказу 17.09.2015 року грошові кошти в розмірі 6500 євро повернуті з рахунку позивача на рахунок ОСОБА_6, залишок грошових коштів на рахунку позивача станом на час розгляду справи відсутній (а.с.12 зворіт).

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тисяч гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону № 4452, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 ст.26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як то зазначено в частині 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

За приписами ч.4 ст.38 Закону №4452 Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отже, Уповноважена особа Фонду на етапі тимчасової адміністрації вчиняє наступні дії: 1) складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними; 4) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність застосування наслідків нікчемності Договору № 011-03553-200215 від 20.02.2015 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з пунктом 1.8. договору банківського вкладу (депозиту) № 011-03553-200215 від 20.02.2015 зарахування вкладу на рахунку здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що підписанням цього договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений з правилами та погоджується вважати їх обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору.

Згідно з п.5.11. розділу 5 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк», зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається (а.с. 75 ).

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови правління Національного банку України «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» № 365 від 16.09.2013, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 року за № 1592/24124, надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється (а.с.67).

Як вбачається з матеріалів справи, на депозитний рахунок позивача надійшли кошти в іноземній валюті в розмірі 6500 євро від третьої особи - ОСОБА_6, що суперечить чинному законодавству, а також наведеним вище умовам договору та правилам банківського обслуговування ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, операція щодо перерахування готівкових коштів третьою особою на рахунок ОСОБА_5. здійснювалась у період дії постанови правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» № 692/БТ від 30.10.2014 року, якою, зокрема, банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом (керівників структурних підрозділів повідомлено 15.01.2015 року), що свідчить про укладання вищевказаного договору з метою отримання відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб та надання банком переваги певній фізичній особі перед іншими кредиторами.

Отже, саме з 30 жовтня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» було заборонено укладати з фізичними особами, зокрема, депозитні договори, за наслідками яких збільшується розмір суми відшкодування грошових вкладів Фондом, але судом першої інстанції цей факт не був прийнятий до уваги.

Грошові кошти в розмірі 6500 євро, які надійшли на рахунок позивача з рахунку ОСОБА_6 перевищували гарантовану суму відшкодування за вкладом, який належить останньому, а тому в результаті такого перерахування розмір суми відшкодування грошових вкладів Фондом збільшився саме на вказану суму, тобто власник вкладу, розмір якого перевищує 200 тисяч гривень, має можливість отримати суму вкладу повністю, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Тобто, не зважаючи на заборону, 20.02.2015 року ПАТ «Дельта Банк» був укладений депозитний договір № 011-03553-200215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» з позивачем, що в свою чергу є порушенням постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ, яка є обов'язковою до виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Щодо наявності Додаткової угоди № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) №011-03553-200215 «Найкращий від Миколая» від 20.02.2015 року, за умовами якої сторони домовились, що зарахування вкладу на рахунок можливе й шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, а також, що умови пункту п.5.11. розділу 5 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (а.с.10).

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що додаткова угода також була укладена 20.02.2015 року, в день перерахування коштів на рахунок позивача, що свідчить про її укладання з метою надання певних переваг, при цьому, як працівник банку був обізнаний із забороною щодо перерахування коштів в іноземній валюті з рахунків третіх осіб, так і позивач був обізнаний щодо умов Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що договір банківського вкладу (депозиту) № 011-03553-200215 «Найкращий від Миколая» від 20.02.2015 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 є таким, що суперечить інтересам банку та інтересам держави, тобто містить ознаки нікчемності відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб».

Крім того, як зазначалось вище, в результаті виконання Банком наказу від 16.09.2015 року № 813 залишок коштів на рахунку позивача відсутній, що виключає включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на довідку від 08.07.2015 року за № 05-3031817, згідно якої ОСОБА_7 на підставі договору №011-03553-200215 відкрито в ПАТ «Дельта Банк» рахунок №4979 у євро та на рахунку обліковується залишок коштів у розмірі 6500,00 євро, оскільки вказана довідка дана станом на 08.07.2015 року, в той час, як зазначалось вище, 17.09.2015 року грошові кошти в розмірі 6500 євро повернуті з рахунку позивача на рахунок ОСОБА_6, залишок грошових коштів на рахунку позивача станом на час розгляду справи відсутній (а.с.11, 12-зворіт).

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, на те, що зарахування коштів ОСОБА_6 на вкладний (депозитний) рахунок позивача було вчинено на виконання зобов'язань , що виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі договору про сумісну діяльність від 01.09.2014 року, оскільки позивачем а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано доказів про внесення позивачем коштів на рахунок ОСОБА_6 на виконання вказаного договору, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі досліджено обставини, які мають значення для справи, невірно застосувано норми матеріального та процесуального права, що призвело до відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів також приймає до уваги наявність постанови Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі № 826/20410/14 за позовом фізичної особи до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов'язання вчинити певні дії, якою провадження у справі закрито у зв'язку з її непідсудністю адміністративним судам, проте вважає необхідним відступити від викладеної правової позиції з огляду на наступне.

Так, у вказаній постанові ВСУ послався на те, що вже висловив правову позицію у даній категорії спорів у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 826/2043/15), яку необхідно застосовувати і до справи № 826/20410/14.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що категорія спорів у вказаних справах є різною як за суб'єктним складом, так і за безпосереднім предметом спору.

Зокрема, у справі № 826/20410/14 предметом спору є невключення фізичної особи - вкладника банку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з визнанням уповноваженою особою останнього нікчемними певних правочинів, проте у справі № 826/2043/15 розглядався спір за позовом органу Пенсійного Фонду України про зобов'язання уповноваженої особи Фонду визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги УПФУ на суму боргу 2409 гривень 25 копійок, яка виникла в результаті неперерахування банком збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, різними в даних справах (№ 826/20410/14 та № 826/2043/15) є як правовий статус позивачів, так і фактичні обставини справи, а також правова природа спірних правовідносин взагалі, оскільки останні виникли з огляду на здійснення відповідачем різних повноважень, наданих йому Законом № 4452.

Крім того, фізична особа-вкладник банку має право на відшкодування гарантованої Законом суми не менше ніж 200 тисяч гривень за рахунок коштів саме Фонду, тоді як орган ПФУ просив включити його до реєстру вимог кредиторів, які будуть відшкодовуватись за рахунок майна банку при його ліквідації, тобто предмет спору в даних справах є різним і його ототожнення є помилковим.

Щодо висловленої ВСУ правової позиції, то вона полягає в тому, що за положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Проте така правова позиція суперечить нормам діючого законодавства.

Так, відповідно до статті 3 Закону № 4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділений відповідними функціями, що визначені частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Серед таких функцій є здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.

До того ж відповідно до статті 38 Закону № 4452 Фонд для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку протягом дії тимчасової адміністрації зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, та протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

Таким чином, що функції Фонду пов'язані із здійсненням владних управлінських повноважень, тобто в розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України Фонд є суб'єктом владних повноважень.

Оскільки ж відповідно до пункту першого частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єктів владних повноважень, то даний спір є публічно-правовим.

Відповідно до пунктів 2 та 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, на яку послався Верховний Суд України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

Проте, вимоги фізичної особи щодо включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не є майновими вимогами до Банку, оскільки вклади з граничним розміром до 200 тисяч гривень виплачуються вкладникам безпосередньо з коштів Фонду, а не за рахунок майна банку. До того ж, зі змісту п.7 статті 12 ГПК України та його правової конструкції вбачається, що справу може бути віднесено до підвідомчості господарських судів лише у тому разі, якщо відповідачем у справі буде саме Банк-боржник стосовно якого здійснюється процедура ліквідації.

Ототожнення в даному випадку Фонду та Банку-боржника є безпідставним, оскільки відносно Фонду жодних ліквідаційних процедур не здійснюється.

Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим спором, який не є спором у процесі ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З огляду на вказане, до цих спорів не має підстав застосовувати приписи статті 12 ГПК України та поширювати на такі спори юрисдикцію господарських судів.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадировим В.В. доведено правомірність дій щодо не включення ОСОБА_5 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 008-03559-200215 від 20.02.2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року у справі № 804/693/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року у справі № 804/693/16 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 22 серпня 2016 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак