Справа № 168/352/16-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2016-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/15/16
Справа № 168/352/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі: секретаря Островерхої Т.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Максимук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просить визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії у розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати, починаючи з 01.01.2016 р., звернути постанову до негайного виконання.

Позов обґрунтовує тим, що вона працювала в органах прокуратури Волинської області, отримує пенсію за вислугою років в розмірі 80% середнього заробітку. На початку червня 2016 року звернулась до відповідача з заявою про проведення їй перерахунку пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 80% від середнього заробітку, та долучила відповідну довідку прокуратури Волинської області.

Однак, листом відповідача від 08.06.2016 р. їй повідомлено про відмову в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на ч.5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, згідно з яким з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначалась згідно з Законом України «Про державну службу». Враховуючи зазначене, з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені, на думку відповідача, з 01.06.2015 року не перераховуються.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнала. Дала пояснення про те, що згідно з матеріалами пенсійної справи позивачу у 2007 р. призначено пенсію за віком відповідно до Закону України " Про державну службу". Відповідно до п.5 " Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року" № 213 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу". Таким чином, підстав для перерахунку пенсії немає, оскільки посадові особи Пенсійного Фону повинні діяти відповідно до Закону.

Додатково, заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення в справі «Суханов та Ільченко проти України», «Ейрі проти Ірландії», «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» та на практику розгляду справ такої ж категорії Київського апеляційного адміністративного суду та Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід частково задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач з 2007 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком у розмірі 80% заробітної плати на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу".

1 червня 2016 року позивач звернулась із письмовою заявою до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про проведення перерахунку раніше призначеної їй пенсії у зв'язку з підвищенням посадового окладу державного службовця, що обіймає таку ж посаду.

Проте, листом від 08.06.2016 р. (а.с.12) відповідач відмовив позивачу, мотивуючи відмову тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону Україну «Про державну службу».

Однак, такі дії відповідача не відповідають вимогам законуз таких підстав.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначаються Законом України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (з наступними змінами і доповненнями) (далі - Закон №3723-XII).

Так, статтею 37 Закону №3723-XII урегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

З огляду статті 37-1 Закону №3723-XII (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії), умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця визначався Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року (далі - Порядок №865).

Пунктом 4 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії визначалась виходячи з заробітної плати працюючих державних службовців за тими ж посадами.

Відповідно до п. 5 Постанови №865 (у редакції від 25.03.2014), перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Таким чином, Постановою № 865 на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

На даний час Кабінетом Міністрів України всупереч статті 37-1 Закону №3723-XII також не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У зв'язку з цим, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а відтак дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючим державним службовцям, є протиправними.

Проте, перерахунок пенсії позивачці слід здійснити не з 01.01.2016 р., а з 01.06.2016 року з таких підстав.

Відповідно частини четвертої ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки до відповідача позивач звернулась з відповідною заявою про перерахунок пенсії 01.06.2016 року, тому з її позов підлягає задоволенню з 01.06.2016 р.

Водночас, суд не приймає до уваги посилання відповідача на п. 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, оскільки відповідно до п. 5 «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу».

З аналізу законодавчих норм, вбачається, що вказана норма стосується виключно призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Суд не бере до уваги як заперечення проти позову посилання відповідача на рішення ЄСПЛ.

Ст.3 Конституції України встановлює щодо зобов'язань саме держави перед людиною як найвищою соціальною цінністю.

Рішення „Airey v. Ireland" мало вузько казуальний характер і було спрямоване проти порушень Ірландією пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) (право на справедливий суд, зокрема на доступ до нього) у зв'язку з тим, що держава відмовила заявниці у фінансуванні правової допомоги адвоката у цивільній справі. Дійсно в пункті 26 цього рішення вказано, що „суд розуміє, що подальша реалізація соціальних і економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі". Однак дискутуючи у наведеному рішенні, Суд у цьому ж пункті зазначив, що хоча він не має права вказувати державі як вона безпосередньо може організувати правову допомогу в судах своїм громадянам, але якщо можливість такої допомоги передбачена її законодавством, а Конвенція покликана гарантувати особі реальні права, то при вирішенні цивільних справ на державу можуть бути покладені ті ж зобов'язання, які є беззаперечними під час розгляду кримінальних справ, і держава має докласти зусиль для їх виконання.

У пункті 45 рішення у справі „Kjartan Asmundsson v. Iseland", говорячи про пропорційність і співмірність дій ісландського парламенту щодо внесення змін до законів, які регулюють призначення і виплату пенсій у зв'язку з втратою заявником працездатності, все ж таки дійшов висновку про порушення державою зобов'язань щодо приписів статті 1 (права власності) Протоколу № 1 до Конвенції (в цьому випадку право пенсіонера на пенсію як на власність) і присудив Ісландії виплатити заявнику 76500 євро компенсації за завдання матеріальних і моральних збитків.

За викладених обставин вказані справи не можуть бути використані як належна аргументація для відмови в позові.

Крім того, правова позиція апеляційного суду не є правовою позицією у розумінні ст. 244-2 КАС.

Також не заслуговують на увагу роз'яснення міністерства соціальної політики України, на які посилається відповідач, оскільки вони викладені в листі, і викладений в них висновок спростовується наведеним вище.

З матеріалів справи, а саме довідки прокуратури Волинської області від 28.04.2016 р. і від 15.08.2016 р. (в яких зазначено той самий розмір заробітку) виданої позивачу, встановлено, що заробітна плата за посадою спеціаліста 1 категорії для обчислення пенсії становить 9147,81 грн. Доводи про те, що не дотримано вимоги до заповнення вищевказаної довідки, суд вважає, неповажними, оскільки даний недолік усунутий, позивач надала довідку про заробітну плату, яка заповнена з дотриманням вимоги закону, а основною причиною відмови з перерахунку пенсії є факт втрати чинності певними нормами Закону України «Про державну службу», тому для забезпечення повного захисту прав і інтересів особи, суд приходить до висновку, що відповідача слід зобов'язати взяти до уваги при перерахунку пенсії позивачці надану нею довідку.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд приходить до переконання, що відповідач неправомірно відмовляє позивачу в проведенні перерахунку її пенсії, а тому позовні вимоги слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, однак з 01.06.2016 року.

Інші доводи відповідача не заслуговують уваги, оскільки не спростовують висновку суду.

Вимоги позивача про негайне виконання постанови суду не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст. 256 КАС до негайного виконання підлягають постанови суду про присудження виплати пенсій, а не перерахунку призначених пенсій.

У відповідності до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.72 КАС України.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Керуючись ст.ст. 3, 22, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» , ст.ст. 2, 7-23 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч.1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської областіщодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії за віком відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу", починаючи з 01.06.2016 року.

Зобов'язати Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції на час призначення пенсії) починаючи з 01.06.2016 року в розмірі 80% від розміру її місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Волинської області № 18-200 вих. від 28.04.2016 року.

У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 29.08.2016 р.

Суддя О. Й. Хаврона