Справа № 274/3434/16-а
Суддя: Замега О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 274/3434/16-а провадження № 2-а/0274/90/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі - Павлюк - Жук А.В., з участю прокурора Маліновської О.М., представника третьої особи: Майданюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального навчального закладу "Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів" Житомирської обласної ради, треті особи: Грицівське професійне училище № 38, Професійно - технічне училище № 4, про зобов"язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Керівник Новоград - Волинської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3 із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми, що мають статус позбавлених батьківського піклування, та до 31.08.2015 року навчалися та виховувалися у КНЗ "Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів".

З 01.09.2015 року ОСОБА_3 вступив у навчання до Грицівського професійного училища № 38, а ОСОБА_2 - до Бердичівського професійного будівельного ліцею, звідки переведений на навчання до ПТУ № 4 (м. Бердичів).

У зв'язку із закінченням строку навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідно до платіжної відомості за вересень 2015 року сплачено по 500 грн., а також забезпечено одягом та взуттям ОСОБА_2 на суму 491 грн., а ОСОБА_3 на суму 360 грн..

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»(далі Закон України №2342-УІ), випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи органів праці та соціального захисту населення одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Законом України № 2342-УІ обов'язок по виплаті дітям-сиротам та дітям позбавленим батьківського піклування одноразової грошової допомоги в розмірі шести прожиткових мінімумів покладено на заклад освіти.

Прокурор вважає, що зменшення відповідачем розміру одноразової вихідної допомоги випускникам сиротам та дітей позбавлених батьківського піклування, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, порушує їх майнове право, тому є підстави вважати дії відповідача неправомірними.

У відкритому судовому засіданні прокурор Маліновська О.М. позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача КНЗ "Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів" в судове засіданні не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги не визнав. Надав суду заперечення проти позову. Свої заперечення обгрунтовував тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після закінчення КНЗ «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат» вступили кожен до навчального закладу на повне державне утримання. Виплата одноразової допомоги випускникам з числа дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування виплачується лише при їх працевлаштуванні.

Представник третьої особи - Грицівського професійного училища № 38 в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник третьої особи - професійно - технічного училища № 4 Майданюк В.В. у відкритому судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначивши, що дана допомога випускникам з числа дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування виплачується лише при їх працевлаштуванні і тільки одноразово.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення; якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У відповідності до ст. 11 КАС України, розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми, що мають статус позбавлених батьківського піклування, що підтверджується листами Служби у справах дітей Новоград - Волинської районної державної адміністрації від 06.05.2016 року № 317, від 11.05.2016 року № 683, копіями свідоцтв про народження, свідоцтвом про смерть ОСОБА_4, рішеннями Новоград - Волинського міськрайонного суду від 18.02.2002 року, від 09 квітня 2008 року, ухвалою Новоград - Волинського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року(а.с.13-20).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 31.08.2015 року навчалися та виховувалися у КНЗ "Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів", що підтверджується копіями витягів з наказу(а.с. 28, 29).

При випуску з школи-інтернату у 2015 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали грошову допомогу у розмірі 500 грн. кожен, що підтверджується платіжною відомістю за вересень 2015 року(а.с. 33).

З 01.09.2015 року ОСОБА_3 вступив у навчання до Грицівського професійного училища № 38, а ОСОБА_2 - до Бердичівського професійного будівельного ліцею, звідки переведений на навчання до ПТУ № 4(м.Бердичів), що підтверджується довідками(а.с.30-32).

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, молоді із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначаються Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

За змістом статті 4 даного Закону, заходи соціальної допомоги дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківського піклування, гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Відповідно до вимог частини 7 статті 8 цього ж Закону, випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Зміст вищенаведеної норми свідчить про те, що Кабінету Міністрів України доручено визначити порядок забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування одягом і взуттям, в тому числі встановити нормативи такого забезпечення. Мінімальний розмір одноразової грошової допомоги, яка виплачується випускникам, визначений Законом, виплата цих сум в більшому розмірі здійснюється за рахунок навчального закладу або відповідної установи.

При цьому, частина 7 статті 8 Закону України № 2342-УІ встановлює обов'язок з виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів, не розмежовуючи їх на окремі категорії - тих, хто продовжив навчання в іншому навчальному закладі, та тих, хто працевлаштувався.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становив 1286 грн. 00 коп..

Отже, виходячи з вищенаведеної норми, випускникам шкіл-інтернатів з категорії дітей, позбавлених батьківського піклування у віці до 18 років, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при випуску з навчального закладу має бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, тобто в сумі не менше 7716 грн..

Норми статей 25, 39-9 Закону України № 2342-УІ, на які відповідач посилається в обґрунтування правомірності виплати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в сумі 500 грн. 00 коп., тобто у розмірі, визначеному підпунктом 1 пункту 13 постанови КМУ № 226, регулюють правовідносини щодо відшкодування навчальним закладам або відповідним установам, в яких виховуються та навчаються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, понесених ними витрат на харчування, одяг, взуття, м'який інвентар, здійснення грошових виплат при працевлаштуванні та вступі до навчального закладу, та не розповсюджуються на правовідносини навчальних закладів з їх випускниками, що є предметом спору у цій справі.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України № 2342-УІ передбачено, що інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до положень частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з вищенаведеного, а також з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, під час розгляду та вирішення цієї справи застосуванню підлягає частина 7 статті 8 Закону України № 2342-УІ.

Таким чином, суд вважає, що при нарахуванні та виплаті грошової допомоги випускникам школи-інтернату ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідач неправомірно керувався підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про поліпшення виховування, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" № 226 від 05.04.1994 року, при цьому відповідач мав нарахувати та виплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі не меншому, ніж визначено частиною 7 статті 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування".

Отже, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не нарахував, та не виплатив під час випускам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з навчального закладу одноразову грошову допомогу у розмірі шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, а тому дії відповідача є неправомірними.

При таких обставинах справи, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Новоград - Волинської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3 є обгрунтованими, та необхідно зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити останнім одноразову допомогу у розмірі 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» - 1286 гривень з урахуванням вже проведеної виплати у сумі 500 грн. 50 коп..

При поданні даного адміністративного позову, прокурором заявлено вимогу про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду із зазначеним позовом та наведено причини пропуску цього строку.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки порушення прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було виявлено лише після проведення відповідної перевірки законності дій відповідача органами прокуратури, тобто, у квітні 2016 року, а діти, будучи неповнолітніми, могли не бути не обізнаними про порушення їх прав, тому слід визнати поважними причини пропуску строку звернення з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 94 КАС України з відповідача на користь прокуратури Житомирської області слід стягнути 1378 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 17, 69-71, 158-163 КАС України, ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву керівника Новоград - Волинської місцевої прокуратури в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов"язання вчинити дії задовольнити.

Зобов'язати комунальний навчальний заклад "Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів" нарахувати та виплатити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, одноразову грошову допомогу в розмірі 7216 гривень кожному.

Стягнути з комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІП ступенів» на користь прокуратури Житомирської області витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн..

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя