Справа № 22-а/0690/4522/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/4522/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Г ригорович А.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі, Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

в с т а новив:

Позивачка у жовтні 2005 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача недовиплачені за 2002-2005 роки кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". В обгрунтування позову зазначала, що є непрацюючою пенсіонеркою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період отримувала в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 1996 року за № 836.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року позов задоволено. З Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації на користь позивачки стягнуто 3030 грн. коштів, передбачених ст.37 Закону України «Про статус і Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.09.2002 року по 01.09.2005 року та 15150 грн. коштів, передбачених сі|.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.09.2002 року по 01.09.2005 року. Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані протиправними.

Додатковою постановою від 13 червня 2011 року ОСОБА_3 відмовлено в позові до Управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі, Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Лугинської районної державної адміністрації просить скасувати постанову і ухвалити

нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на те, що він не є розпорядником

таких коштів, спірна доплата пенсіонерам виплачується Пенсійним фондом.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства узоні гарантованого добровільного відселення -40% від мінімальної заробітної плати.

Всупереч вимог закону зазначена допомога виплачувалась позивачці в розмірі 2,10 грн. (а.с.81).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір в цій частині вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірної виплати застосуванню підлягає саме ст. 37 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав та правильно вирішив спір.

Крім того, відповідно до положень чл. 1,2 ст.99 КАС (в редакції на час ухвалення оскаржуваної постанови) за захистом своїх прав, свобод та інтересів особа може звернутися з адміністративним позовом до суду в межах річного строку з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проте, ні письмове заперечення відповідача на позов, ні апеляційна скарга не містять доводів щодо застосування строків звернення до суду (а.с.71-72,92-93). Отже, підстав для застосування строків позовної давності немає.

Разом з тим, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення доплати до пенсії, суд не врахував наступне.

Частиною 2 ст.39 Закону в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону.

Задовольняючи вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідача слід покласти обов'язок виплатити зазначене підвищення.

Проте з такими висновками суду погодитись неможливо.

Перелік компенсацій та допомог, які виплачуються управліннями праці та соціального захисту населення визначений п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 (надалі Порядок).

Зазначеним Порядком на управління праці та соціального захисту населення не покладено обовязок по виплаті спірного підвищення непрацюючим пенсіонерам.

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Отже, відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій мають бути саме зазначені Управління, на які може бути покладено обобовязок провести перерахунок та виплату спірного підвищення.

За наведених обставин висновок суду про неправомірність дій управління праці та про його обовязок здійснити виплату підвищеного розміру пенсії суперечить нормам матеріального права, що згідно з п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови та ухвалення в цій частині вимог нового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196,198, 202, 205, 207 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації задоволити частково.

Скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 26 травня 2009 року в частині вимог про стягнення доплати до пенсії, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні, позову до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації про стягнення доплати до пенсії, передбаченої ст.З9 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: