Справа № 808/6866/13-а
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року о 15 год. 01 хв.Справа № 808/6866/13-а Провадження №СН/808/30/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Вініченка С.В., Шаверіна Д.С., Прошиної С.В.,

відповідача - Лисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (далі - позивач, ПАТ «ЗЗФ») до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2013 у справі №808/6866/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014, задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 06.08.2013, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2013 року на суму 44236208 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016 №К/800/1272/15 частково задоволено касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів, скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.12.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 у справі №808/6866/13-а, адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом допущено процесуальне правонаступництво та здійснено заміну відповідача на належного - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки акту перевірки №27/26-00/00186542 від 19.07.2013, на підставі якого було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, про необхідність врахування при складанні податкової звітності порушень, встановлених актами перевірок №206/26-0/00186542 від 05.07.2012, №424/26-0/00186542 від 17.10.2012, №29/26-0/00186542 від 16.01.2013 №159/26-0/00186542 від 03.04.2013, є протиправними, оскільки суперечать приписам Податкового кодексу України. Позивач вважає, що ПАТ «ЗФЗ» не порушувало вимоги Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та ПК України, нарахування доходу та податку на прибуток за 2011 рік, 1 квартал 2012 року за операціями з компаніями ARRAN CONTINENTAL S.A. (Британські Віргінські острови), ТОВ «Феросплав» (Російська Федерація), ТОВ «Ферекс» (Російська федерація), ТОВ «Техпромінвест» (Російська Федерація), до яких СДПІ проведено нарахування доходу (а також з іншими компаніями, за якими СДПІ зроблено висновок про заниження цін, але не проведено донарахування з підстав наявності відхилення в межах 20%) здійснювалось за справедливими ринковими цінами контрактів, які відповідають рівню звичайних цін, а висновки акту перевірки є безпідставними та протиправними.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі, додатково зазначили, що відповідність рівня звичайних цін по вказаним операціям вже була предметом судового розгляду, за результатом якого висновки контролюючого органу були визнані необгрунтованими.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень послався на невідповідність застосованих платником у зовнішньоекономічних операціях цін на феросплавну продукцію рівню «звичайної ціни» та завідомо збитковий характер спірних операцій. Вказує на відсутність у позивача, відмінної від податкової економії, розумної ділової мети, що обов'язково повинна супроводжувати як кожну господарську операцію так і господарську діяльність платника в цілому. Зазначає, що під час проведення перевірки встановлено факти одержання платником у 2011 році збитків в сумі 47 971 983,00 грн., у І кварталі 2012 року - при товарообороті у сумі 424 749 918,00 грн. збитку в розмірі 110 642 500,00 грн., саме внаслідок експорту ТОВ «ЗЗФ» феросплавної продукції за явно заниженими цінами. Вважає, що під час вчинення таких господарських операцій позивач виключно намагався одержати податкову вигоду, що не співвідноситься з поняттям господарської діяльності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у період з 12.07.2013 по 18.07.2013 СДПІ по роботі з ВПП у м. Запоріжжі ДПС проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податку на прибуток ПАТ «ЗЗФ», за наслідками якої відповідачем складений акт перевірки №27/26-00/00186542 від 19.07.2013 (далі - акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення п.п.134.1 п.134.1 ст. 134, пп.138.12.1 п. 138.12 ст. 138, п. 150.1 ст. 150 ПК України, п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за 1 квартал 2013 року у сумі 44 236 208,00 грн.

Висновки про завищення ПАТ «ЗЗФ» від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та про його зменшення зроблені СДПІ у зв'язку із неврахуванням ПАТ «ЗЗФ» порушень, встановлених актом документальної позапланової виїзної перевірки №206/26-0/00186542 від 05.07.2012 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2012 року на 68 222 199,00 грн.), актами позапланової невиїзної документальної перевірки №424/26-0/00186542 від 17.10.2012 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2012 року на 32 234 212,00 грн.); №29/26-0/001865342 від 16.01.2013 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2012 року на 32 243 212,00 грн.); №159/26-0/00186542 від 03.04.2013 (зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на 32 243 212,00 грн.), які на думку відповідача мали враховуватись ПАТ «ЗЗФ» при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2013 року.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, 25.07.2013 позивач звернувся до СДПІ із письмовими запереченнями, однак відповіддю від 05.08.2013 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення його заперечень.

06 серпня 2013 року на підставі акту перевірки №27/626-00/001186542 від 19.07.2013 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «П» №, яким ПАТ «ЗЗФ» було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2013 року на суму 44 236 208,00 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що висновки контролюючого органу про зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток від усіх видів діяльності за І квартал 2013 року на 44 236 208,00 грн., прийняті з урахуванням висновків, встановлених за результатами перевірок, оформлених актами документальної позапланової виїзної перевірки: №206/26-0/00186542 від 05.07.12 за перший квартал 2012 року; №424/26-0/00186542 від 16.01.2013 за перше півріччя 2012 року; №29/26-0/00186542 від 03.04.2013 за три квартали 2012 року; №159/26-0/00186542 від 03.04.2013 за 2012-й рік, які, на думку СДПІ, мали враховуватись ПАТ «ЗФЗ» при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2013 року.

Суд зазначає, що відповідно до п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно пп.138.12.1 п.138.12 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат, у тому числі включаються витрати, визначені відповідно до статей 144-148, 150, 153, 155-161 цього Кодексу, які не включені до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг згідно із цією статтею.

Відповідно до п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення. Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що контролюючим органом в результатах перевірки враховано:

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 квартал 2012 року на 68 222 199,00 грн. за результатами документальної позапланової виїзної перевірки - акт №206/26-0/00186542 від 05.07.12;

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2012 року на 32 243 212,00 грн. за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки - акт №424/26-0/00186542 від 17.10.2012;

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2012 року на 32 243 212,00 грн. за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки - акт №29/26-0/00186542 від 16.01.2013;

зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на 32 243 212,00грн. за результатами позапланової невиїзної документальної перевірки - акт №159/26-0/00186542 від 03.04.2013.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що на підставі Акту перевірки №206/26-0/00186542 від 05.07.2012 року СДПІ було винесено податкові повідомлення-рішення: № від 19.07.2012, яким ПАТ «ЗЗФ» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 62 745 709 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 1 грн.; № від 19.07.2012, яким ПАТ «ЗЗФ» було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2-4 кв.2011 року на суму 47 971 983 грн., за 1 кв. 2012 року на суму 68 222 199 грн., всього на 68 222 199 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012 по справі №0870/7317/12, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.04.2014, задоволено позовні ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказані податкові повідомлення-рішення.

На підставі акту перевірки №424/26-0/00186542 від 17.10.2012 СДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2012, яким ПАТ «ЗЗФ» було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 1 півріччя 2012 року на суму 32 243 212,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.02.2014 по справі №0870/10638/12, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.09.2015, задоволено позовні вимоги ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

На підставі акту перевірки №29/26-0/00186542 від 16.01.2013 СДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 31.01.2013, яким ПАТ «ЗЗФ» було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за три квартали 2012 року на суму 32 243 212,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.01.2015 по справі №808/1528/13-а, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2015, задоволено позовні вимоги ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

На підставі акту перевірки №159/26-0/00186542 від 03.04.2013 СДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2013р., яким ПАТ «ЗЗФ» було зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на 32 243 212 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2014 по справі №808/4353/13-а, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.07.2015, задоволено позовні вимоги ПАТ «ЗЗФ» та скасовано вищевказане податкове повідомлення-рішення.

При цьому, суд зазначає, що кожен висновок перевірки ґрунтується фактично на висновках попередньої перевірки. Тобто фактично ґрунтуються на висновках першої перевірки, під час якої було встановлено відповідне порушення, відображено у акті перевірки №206/26-0/00186542 від 05.07.2012.

Так, в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала справа №0870/7317/12 про скасування податкових повідомлень-рішень № від 19.07.2012р. та № від 19.07.2012, прийнятих на підставі акту перевірки №206/26-0/00186542 від 05.07.2012.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012р. у справі №0870/7317/12 позов було задоволено повністю, оскаржені податкові повідомлення-рішення скасовані. Зазначена постанова суду залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.12.2012 у справі №0870/7317/12, зокрема, встановлені наступні обставини: з 19.06.2012 по 03.07.2012 відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти визначення бази оподаткування податком на прибуток по господарським взаємовідносинам з покупцями-нерезидентами за період з 01.01.2011 по 31.03.2012, про що було складено акт №206/26-0/00186542 від 05.07.2012 (далі - акт).

В акті зазначено, що на порушення п.4.1 ст. 4, пп.7.4.1, 7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону №334, пп.135.5.11 п.135.5 ст. 135, пп.153.2.1, 153.2.3 п.153.2 ст.153 ПКУ занижено суму податку на прибуток в періоді, що перевірявся, - на 62 745 709 гривень; пп.135.5.11 п.135.5 ст.135, пп.153.2.1, 153.2.3 п.153.2 ст.153 ПКУ - завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в періоді, що перевірявся, в тому числі за 2011 рік на 47 971 983 гривень, за І квартал 2012 року - на 68 222 199 гривень.

Висновки про вказані порушення зроблені внаслідок 1) визначення відповідачем цін, які, на його думку, є «звичайними», та 2) застосування таких цін до операцій з поставки феросплавної продукції позивачем на користь компаній ARRAN CONTINENTAL S.A., ТОВ «Феросплав», ТОВ «Ферекс», ТОВ «Техпромінвест», ТОВ «ІнвестСтрой», ТОВ «Стальімпортгруп», ПНПУП «Литійний завод».

Внаслідок такого застосування відповідачем зроблено висновок про заниження валового доходу за І квартал 2011 року на 62 146 694 гривень та доходу за ІІ-ІV квартали 2011 року та І квартал 2012 року на 273 478 873 гривень.

Постановою суду у справі №0870/7317/12 від 12.12.2012 встановлено, що визначення відповідачем рівня «звичайних цін» здійснено за відсутності встановленого законом порядку, без врахування об'єктивних умов, що можуть вплинути на ціну, з використанням інформації про ціни на товари, які не є ідентичними (однорідними) товарам (роботами, послугами), які реалізовувались позивачем, та з порушенням принципу співставності умов, тобто, з порушенням пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Таким чином, ціни, застосовані відповідачем до операцій з продажу позивачем продукції компаніям ARRAN CONTINENTAL S.A., ТОВ «Феросплав», ТОВ «Ферекс», ТОВ «Техпромінвест», ТОВ «ІнвестСтрой», ТОВ «Стальімпортгруп», ПНПУП «Литійний завод», не є «звичайними цінами» у розумінні пункту 1.20 статті 1 Закону №334, підпункту 14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

Отже, постановою суду, яка набрала законної сили встановлено неправомірність висновків податкового органу, які слугували підставою для прийняття в подальшому, в тому числі, і податкового повідомлення-рішення № від 06.08.2013, що оскаржується у даній справі.

Щодо посилань представника контролюючого органу на відсутність ділової мети при здійсненні позивачем операцій з продажу продукції за цінами, що є нижче рівня собівартості, застосованих позивачем у зовнішньоекономічних операціях на феросплавну продукцію, завідомо збитковий характер спірних операцій, факти одержання платником у 2011 році збитків в сумі 47 971 983,00 грн., у І кварталі 2012 року - при товарообороті у сумі 424 749 918,00 грн. збитку в розмірі 110 642 500,00 грн. саме внаслідок експорту позивачем феросплавної продукції за явно заниженими цінами, суд зазначає наступне.

При розгляді справи судом встановлено, що сторонами не оспорюється, що позивачем реалізовувалась продукція по вищезазначеним господарським операціям за цінами, нижче її собівартості.

Відповідно до пункту у пункті 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції чинній на час виконання спірних операцій) господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпункт 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Виходячи із зазначених норм Податкового кодексу України наявність доходу, у вигляді прибутку, не є абсолютним показником, а залежить від багатьох чинників, серед яких зокрема і об'єктивні фактори формування ринкових цін на певний вид продукції. К зазначив позивач, здійснення продажу полікристалічного кремнію позивачем за ціною, нижчою її собівартості обумовлено економічними чинниками, що склалися на міжнародному ринку полікристалічного кремнію. Таким чином, операції з продажу ПрАТ «Завод напівпровідників» продукції за ціною, нижче собівартості не можна вважати здійсненою поза межами господарської діяльності позивача.

Крім того, як визначено у п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством, фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Таким чином, підприємство з метою складання податкового обліку використовує дані по кожній окремій господарській операції. На підставі даних первинного обліку підприємство відносить суми до складу валового доходу та на валові витрати в податковому обліку. Підприємство має право відображати в бухгалтерському обліку всі господарські операції, в тому числі ті, які призвели до отримання балансового збитку.

Також суд вважає за необхідне відмітити, що діяльність по придбанню товарів, матеріалів та виробництво продукції з цих товарів, матеріалів супроводжується витратами підприємства. При здійсненні окремих господарських операцій з придбання товарів, матеріалів платник податку може не отримати доходів, а понести витрати. Законодавством не встановлено умов щодо прямої залежності формування показників податкової звітності відповідного звітного періоду лише за тими господарськими операціями, внаслідок яких платник податків отримав дохід. Отже збитковість господарської діяльності сама по собі не може бути підставою для визначення діяльності як негосподарської, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний ризик не отримати дохід.

А відтак продаж позивачем продукції власного виробництва за ціною, нижчою собівартості, не можна вважати операцією поза межами господарської діяльності позивача, а також вчиненою за відсутності ділової мети. В свою чергу, відповідачем не доведено спрямованість умислу платника податку на отримання доходу за рахунок вчинення збиткових операцій.

Крім того, як встановлено з пояснень представників позивача у 2011 році підприємству було відмовлено в продовжені оренди підстанції Ф-2, з якої постачалась електроенергія за вартістю 1-го класу і було запропоновано перейти на 2-й клас напруги, що в свою чергу, дало зростання вартості електроенергії між 1-м і 2-м класом у середньому на 30%. Представник позивача зазначає, що дана відмова поставила підприємство - позивача в неконкурентну ситуацію на ринку феросплавів, два інших феросплавні заводи в Україні платили за електроенергію по 1-му класу, а у зарубіжних виробників феросплавної продукції ціна електроенергії становила близько 0,04 $ або 0,35 грн за 1 кВт/год.

Також, представники позивача зазначили, що ПАТ «ЗЗФ» був змушений призупинити 60% виробництва, а в періоді зупинки виробництва на 60% енергоринок України був змушений реалізовувати більше 1 790 млн. КВт/год електроенергії, що не споживалась ПАТ «ЗЗФ», за кордон, прямим конкурентам позивача, за ціною навіть нижче вартості 1-го класу. Вартість електроенергії на експорт в той час була на 40% нижче, ніж ціна першого класу для вітчизняних промислових підприємств.

При цьому, представники позивача зазначили, що всі операції ПАТ «ЗЗФ», які здійснюються в рамках ведення основної господарської діяльності з виробництва та реалізації феросплавної продукції, спрямовані на отримання доходу й по всім операціям, які здійснено в перевірений період, проте, з незалежних від позивача обставин не завжди підприємству вдається отримати чистий дохід з операцій по продажу феросплавів.

Також, представники позивача зазначили, що ціни на продукцію за операціями за довгостроковими контрактами з компаніями ARRAN CONTINENTAL S.A. (Британські Віргінські острови), ТОВ «Феросплав» (Російська Федерація), ТОВ «Ферекс» (Російська федерація), ТОВ «Техпромінвест» (Російська Федерація) відповідають звичайним цінам в розумінні пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп.14.1.71 ст.14 ПК України, а тому нарахування доходу за результатом здійснення таких операцій здійснювалось виходячи з ціни товару, визначеної сторонами контрактів.

На підтвердження реалізації феросплавної продукції на рівні звичайних цін позивачем до матеріалів справи надано експертні висновки Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», якими підтверджується, що ціни по контрактам №092/00186542/28-11.12 від 29 вересня 2011року, №092/00186542/28-12.01 від 07 грудня 2011 року, №092/00186542/28-11.15 від 01 листопада 2011 року, №092/00186542/28-11.13 від 04 жовтня 2011 року, №092/00186542/28-11.16 від 03 листопада 2011 року, №092/00186542/28-11.08 від 14 червня 2011 року, №092/00186542/28-11.09 від 11 липня 2011 року, №092/00186542/28-10.28 от 12 квітня 2011, №092/00186542/28-10.27 от 12 квітня 2010 року, №092/00186542/28-10.19 від 09 квітня 2010 року, №092/00186542/28-10.46 від 30 вересня 2010 року, №092/00186542/28-10.48 від 18 листопада 2010 року, №392/00186542/28-10.47 від 02 листопада 2010 року, №092/00186542/28-11.05 від 19 січня 2011 року, №092/00186542/28-11.01 від 24 грудня 2010 року, №092/00186542/28-11.04 від 24 грудня 2011 року, №092/00186542/28-12.02 від 22 грудня 2011 року, №092/00186542/28-11.14 від 13 жовтня 2011 року, №092/00186542/28-10.49 від 02 грудня 2010 року, №092/00186542/28-12.05 від 22 грудня 2011 року, №092/00186542/28-11.06 від 01 лютого 2011 року, №092/00186542/28-11.11 від 11 серпня 2011 року, №092/00186542/28-11.10 від 02 серпня 2011 року, №092/00186542/28-11.07 від 26 квітня 2011 року, №092/00186542/28-10.36 от 30 квітня 2011 року, №643/00186542/11-10.15 від 28 квітня 2010 року, №643/00186542/11-11.08 від 01 квітня 2011 року, №643/00186542/11-11.15 від 01 серпня 2011 року, №643/00186542/11-11.14 від 01 серпня 2011 року, №643/00186542/11-11.18 от 01 серпня 2011 року, №643/00186542/11-10.07 від 23 грудня 2009 року, №643/00186542/11-11.19 от 15 вересня 2011 року, №643/00186542/11-11.13 від 01 серпня 2011 року, №643/00186542/11-10.08 від 23 грудня 2009 року, №643/00186542/11-11.06 від 01 березня 2011 року, відповідають кон'юнктурі ринку базових феросплавів на момент підписання договорів, додатків та доповнень до договорів.

Також не можна погодитися з правомірністю здійсненого контролюючим органом зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток з причин продажу позивачем полікристалічного кремнію за ціною, нижчою ніж собівартість його виготовлення, оскільки до факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов'язаних з виробництвом товару, належать рівень попиту на продукцію, кон'юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об'єктивно впливають на формування ціни. При цьому чинним законодавством не передбачено обов'язковості визначення бази оподаткування податком на прибуток виходячи з собівартості товару. З огляду ж на визначення господарської діяльності, що міститься у пункті пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України прибутковість кожної окремої операції не є обов'язковою ознакою господарської діяльності, яка може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об'єктивними причинами.

Крім того, здійснення збиткових операцій також не суперечить розумній економічній причині (діловій меті) господарської діяльності, визначення якої наведено у підпункті 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, оскільки збитковість певних операцій не може свідчити про відсутність у платника наміру одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до пп.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Суд зазначає, що контролюючим органом при визначенні рівня «звичайних цін» для продукції, що реалізовувалась ПАТ «ЗЗФ», не встановлювались фізичні та хімічні характеристики продукції та відмінності у таких характеристиках, які суттєво впливають на ціноутворення, що суперечить пп.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Також, представниками сторін до матеріалів справи не надано доказів звернення контролюючого органу під час проведення перевірки та прийняття оскаржуваних рішень, відповідно до пп.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до ПАТ «ЗЗФ» з запитом щодо обґрунтування рівня цін за операціями, що проводилась протягом 2011, 1 кварталу 2012 року, з компаніями ARRAN CONTINENTAL S.A. (Британські Віргінські острови), ТОВ «Феросплав» (Російська Федерація), ТОВ «Ферекс» (Російська федерація), ТОВ «Техпромінвест» (Російська Федерація), що свідчить про неповноту з'ясування відповідачем рівня «звичайних цін», якими керувалось ПАТ «ЗЗФ» та відповідні покупці при укладенні відповідних контрактів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не доведено відсутність ділової мети при здійсненні позивачем зовнішньоекономічних операцій протягом 2011, 1 кварталу 2012 року, з контрагентами ARRAN CONTINENTAL S.A. (Британські Віргінські острови), ТОВ «Феросплав» (Російська Федерація), ТОВ «Ферекс» (Російська федерація), ТОВ «Техпромінвест» (Російська Федерація).

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів № від 06 серпня 2013 року.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2294,00 грн. (дві тисячі двісті дев'яносто чотири гривні 00 коп.), присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко