Справа № 166/1135/15а,2а/166/11/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року Справа № 876/9489/15
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді Большакової О.О.,
суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,
з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара Ратнівсько-Старовижівського об`єднаного комісаріату Шинкарука Василя Павловича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року,
ОСОБА_1 27.08.2015 року звернувся з позовом до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови № 111 віл 17.08.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. та закрити провадження у справі.
Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено частково. Постанову військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 111 від 17.08.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України змінено, визначивши штраф у розмірі 59 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1003 гривні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Зокрема, апелянт зазначив, що він одноособово, як посадова особа не являється виконавчим органом, тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», оскільки дана норма стосується колегіального органу місцевої ради.
Представники сторін у судове засідання не з`явилия, хоча були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 16.08.2015 року щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким він, перебуваючи на посаді Кортеліського сільського голови, протягом шостої хвилі часткової мобілізації не забезпечив та не організував своєчасне оповіщення та прибуття до Ратнівсько-Старовижівського ОРВК військовозобов`язаних, чим порушив абзац 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України.
Постановою № 111 від 17.08.2015 року військового комісара Ратнівсько-Старовижівського ОРВК ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
Задовольняючи частково позов, шляхом зменшення розміру штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, факт порушення ОСОБА_1 абз. 11 ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем, проте відповідачем не враховано ч. 2 ст. 33 КУпАП.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, мають бути зазначені відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1). При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені ст. 268 КпАП України (ч. 4).
Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування суду та прізвище й ініціали судді, який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Враховуючи наведене, обов`язок щодо зазначення нормативного акта, який особа порушила, необхідний для забезпечення законності рішень, які приймаються, та виключає двозначність тлумачення складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого на винну особу накладається адміністративне стягнення.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачає відповідальність громадян та посадових осіб за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вказана норма є загальною за змістом, оскільки її диспозиція є бланкетною (тобто котра, не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи тільки частину із них, відсилає до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність).
Крім того, диспозиція ст. 210-1 КУпАП містить склад адміністративного правопорушення, який передбачає вчинення конкретних дій або бездіяльності із умисною формою вини. Таким чином, компетентна особа повинна в протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності у зрозумілій формі зазначити в чому конкретно полягало порушення ОСОБА_3 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить обґрунтування та будь-якого викладення обставин, в чому саме позивачем порушені вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», яким чином виявлені і в чому полягає неналежна та несвоєчасна організація оповіщення та прибуття громадян до військового комісаріату під час мобілізації.
Враховуючи викладене, оскаржувана постанова № 111 від 17 серпня 2015 року не відповідає вимогам закону, викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а саме: чітко не зазначено в чому полягає суб`єктивна і об`єктивна сторони правопорушення. Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні порушень вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП не доведена, і не ґрунтується на доказах, що могли бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому вказана постанова є незаконною і її слід скасувати.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, то такі задоволенню не підлягають, оскільки вирішення даного питання не належить до компетенції адміністративних судів.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про часткове задоволення позову.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року у справі № 166/1135/15а скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати незаконною та скасувати постанову військового комісара Ратнівсько-Старовижівського об`єднаного комісаріату ОСОБА_2 № 111 від 17 серпня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 (тисяча сімсот) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 23 серпня 2016 року.