Справа № 2-а-589/11
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-589/11
УХВАЛА

17 серпня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій, стягнення коштів,

встановив:

Державний виконавець Залізничного відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення суду у справі №2-а-589/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій, стягнення коштів. В обґрунтування заяви покликається на те, що 25.05.2016 року нею винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, на даний час постанова суду в частині виплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії не виконано. Зазначила, що в цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобовязання здійснити виплати на стягнення цих виплат і така зміна можлива лише у разі виконання боржником зобовязальної частини рішення про нарахування соціальних виплат.

В судовому засіданні державний виконавець заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Представник відповідача у справі - Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова проти задоволення заяви заперечила, посилаючись на її безпідставність, зокрема зазначила, що зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова здійснити виплату із зобовязання на стягнення, як того просить державний виконавець, є незаконною, оскільки це приведе до зміни змісту рішення. Просить в задоволенні заяви відмовити.

Позивач у справі ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду заяви, що не є перешкодою для вирішення питання про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Заслухавши доводи державного виконавця, відповідача у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2011 року Залізничним районним судом м.Львова винесено постанову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій, стягнення коштів. Позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м.Львова щодо незабезпечення ОСОБА_2 перерахунку раніше призначених державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязано відповідача провести перерахунок раніше призначеної ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії, відповідно до Закону України № 796-12 зі змінами внесеними Законом України № 231-V, встановивши їх з жовтня 2006 року в розмірі державна пенсія не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, додаткова пенсія 50% мінімальної пенсії за віком (а.с.42-43).

24 вересня 2013 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова задоволено частково. Визнано неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.08.2010 року, зобовязано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.08.2010 року (а.с.63-67).

Судом також встановлено, що постановою державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області від 25.05.2016 року відкрито виконавче провадження (ВП №50254789) з виконання виконавчого листа № 2-а-589/11, виданого 04.11.2013 року Залізничним районним судом м.Львова на підставі вказаного рішення суду апеляційної інстанції (а.с. 146).

Із письмових заперечень Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова від 08.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 нарахувано та зобовязано виплатити державну пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.08.2010 року, однак виконання вказаного судового рішення та вимог державного виконавця в частині виплати стягувачу суми нарахованого підвищення унеможливлюється з поважних та незалежних від боржника причин, а саме через відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України (а.с.141-142).

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

За правилами ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочка і розстрочка виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення можливе лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо).

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Звертаючись до суду про зміну способу і порядку виконання судового рішення, державний виконавець посилається на норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема, що згідно зі ст.2 Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, а відповідно до ст.7 Закону виконання рішень суду про зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом ; разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобовязаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Зазначені обставини не дають підстав для задоволення заяви, адже способи виконання рішення суду слід визначати через ті заходи, які вживаються задля досягнення мети захисту порушених прав та свобод осіб і їх відновлення.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у ст.32 «Про виконавче провадження». Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Як зазначалося, єдиною підставою, в тому числі для встановлення способу і порядку виконання рішення, є наявність обставин, що ускладнюють його виконання. Проте ці обставини об'єднуються їх об'єктивним та надзвичайним характером, незалежністю від настання та перебігу волі боржника, причинним зв'язком між настанням цих обставин та ускладненням виконання рішення.

Суд переконаний за необхідне зазначити наступне, що у справі, що розглядається, суд для відновлення права ОСОБА_2 на державну та додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», прийняв рішення про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м.Львова нарахувати та виплатити на користь позивача державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.08.2010 року, що відповідало заявленим у позові вимогам. Тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначене підвищення до пенсії на стягнення конкретної суми цієї допомоги суд змінить постанову по суті.

Таким чином, зміна на підставі ст.263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст.162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу Пенсійного фонду України здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015 року в справі № 21-85а15 і підлягає застосуванню при розгляді заяви державного виконавця.

Враховуючи наведене, заява державного виконавця є безпідставною і в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 24, 46, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 7-14, 158-163, 263 КАС України, ст.ст. 32, 36 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

В задоволенні заяви державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій, стягнення коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний