Справа № 813/979/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року Справа № 813/979/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузана Р.І.,

судді Кухар Н.А.,

судді Хоми О.П.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до суду з позовом до Національної поліції України (далі - відповідач 1), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 18.02.16р. № 110 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 зі служби з органів поліції;

- поновити полковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 29.02.16р.;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову вказує, що наказом Національної поліції України від 18.02.16р. №110о/с його було звільнено зі служби в поліції за ст.77 п. 1 п.п.5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність). Таке звільнення позивач вважає протиправним, оскільки його атестування було проведено з грубим порушенням вимог Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.15р. №1465, та Закону України "Про Національну поліцію". Зокрема зазначив, що інформація про проведення тестування не була оприлюднена, як це визначено Інструкцією про проведення атестування поліцейських. Також, позивач стверджує, що атестаційна комісія під час проведення співбесіди не поставила жодного конкретного запитання, що стосувалась критеріїв, визначених в п. 16 Розділу ІV Інструкції про проведення атестування поліцейських, затвердлої наказом МВС України від 17.11.15р. №1465 (далі - Інструкція № 1465). При цьому, зазначив, що атестаційною комісією були поставлені питання, які не мали жодного відношення до служби в поліції. Звернув увагу на те, що атестаційною комісією не досліджувалась інформація про результати службової діяльності позивача згідно з функціональними обов'язками. ОСОБА_1 вважає, що атестаційна комісія, приймаючи рішення про невідповідність його займаній посаді, упереджено розглянула атестаційний лист та безпідставно рекомендувала звільнити зі служби в поліції через службову невідповідність.

Крім того, позивач зазначив, що атестація його як працівника поліції призначена за відсутності правових підстав, які визначенні чинним законодавством, оскільки він був прийнятий на роботу в поліцію як особа, яка виявила бажання проходити службу в поліції без проведення будь-якого конкурсу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві, уточненнях до позовної заяви та додаткових пояснень до позовної заяви. Просили адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідачі участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення Національної поліції України, зміст яких полягає в наступному. За результатами атестування атестаційною комісією було прийняте рішення про те, що позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. На підставі вказаного рішення позивач звільнений зі служби в поліції згідно з п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон №580-VIII). Відповідач вказує, що атестація ОСОБА_1 була проведена законно на підставі та на умовах, передбачених Законом №580-VIII в порядку, передбаченому Інструкцією №1465. З урахуванням виладеного просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 128 КАС України справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Відповідно до наказу Національної поліції України від 20.11.15р. №210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Киїівській області та м. Києві" з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, керуючись статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію" та вимогами Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.11.15р. №1465, наказано, зокрема, керівникам структурних підрозділів міжрегіональних територіальних органів (ДВБ, ДПН, ДЗЕ, ДК): 1) скласти списки поліцейських, які підлягають атестуванню; 2) скласти атестаційні листи на поліцейських; 3) підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими; 4) довести до поліцейських інформацію про час і місце проведення атестаційної комісії та забезпечити їх прибуття в разі необхідності.

На підставі зазначеного наказу проведено атестацію полковника поліції, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_1, що підтверджує відповідний атестаційний лист.

Як слідує з атестаційного листа, за висновком прямого керівника ОСОБА_1 займаній посаді відповідає. Разом з тим, атестаційною комісією за результатами тестування прийнято рішення про невідповідність його займаній посаді, у зв'язку з чим позивач підлягає звільненню з служби в поліції через службову невідповідність.

Позивач ознайомився із вказаним атестаційним листом 28.01.16р., що підтверджується його особисти підписом на такому.

Крім цього, з матеріалів справи судом встановлено, що 28.01.16р. позивач був направлений на медичний огляд військово-лікарської комісії ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області» для визначення стану здоров'я. Згідно з свідоцтвом про хворобу № 15 від 08.02.16р., виданого військово-лікарською комісією, ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. У зв'язку з цим позивачем було подано рапорт про звільнення зі служби в Національній поліції України з 29.02.16р., який направлений разом з свідоцтвом про хворобу № 15 від 08.02.16р. та копією паспорта на адресу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України супровідним листом від 10.02.16р.

Разом з цим, на підставі вказаного вище атестаційного листа від 21.01.16р. наказом від 18.02.16р. №110 о/с полковника поліції ОСОБА_1 (М-006563), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки відповідно до п.п. 5 (через службову невідповідність) ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 29.02.16 р., з виплатою компенсації за 8 діб невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2016 році.

Позивач вважає протиправним своє звільнення з займаної посади у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір суд виходив з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Пункт 5 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У свою чергу визначення терміну "службова невідповідність" Закон України "Про Національну поліцію" не надає; тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції № 1465 звільнення через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення.

Згідно з положеннями ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" (п. 9) передбачено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" - поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Суд зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного наказу, Дисциплінарного статуту Національної поліції України ще не затверджено, тому, відповідачі повинні були застосувати до відносин звільнення норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, у вигляді звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, на думку колегії суддів, поліцейський може бути звільнений через службову невідповідність на підставі п.5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Разом з тим відповідачами не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції, необхідності застосування крайньої міри у вигляді звільнення та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення. Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, які б вказували на невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, наприклад акт відповідного службового розслідування, документи, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень. Більше того, відповідачами не надано доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку чи інших дій, які б могли бути підставою для звільнення через службову невідповідність.

Водночас, як вже зазначалось, оскаржуваний наказ винесено на підставі атестаційного листа ОСОБА_1

Частина 1 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Згідно з ч.2 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція №1465, зокрема її пункт 3 розділу І.

Відповідно до ч.3 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частина 4 ст.57 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Виходячи з наведених норм законодавства та мети проведення атестації, колегія суддів дійшла висновку, що прийняття рішення про проведення атестації відносно конкретного поліцейського та, власне, проведення атестації може мати місце у виключних випадках, а саме: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

При цьому такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби. Метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Судом встановлено, що жодної з трьох підстав, передбачених ч. 2 ст.57 Закону України «Про національну поліцію» для атестування позивача не існувало

Згідно з п.п. 2 п.1 розділу IV Інструкції № 1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч.2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідачами не представлено доказів стосовно того, що ОСОБА_1 підлягав атестації та, відповідно, включенню до списку поліцейських, які підлягають атестації. Такими також не наведено підстав для проведення атестації позивача, що передбачені ч.2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію", та не надано відповідних доказів, які б підтверджували, що позивач мав бути призначений на вищу посаду без проведення конкурсу, або щодо нього виявлено ознаки службової невідповідності.

Крім того, відповідно до норм ст.58 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 призначено тимчасово.

Суд критично оцінює доводи відповідача 1 щодо того, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду за скороченою процедурою, без конкурсного відбору, а тому він підлягає обов'язковій атестації.

Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, наведені норми Закону України "Про Національну поліцію" вказують, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Таким чином, відповідно до п. 9 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Вказаний пункт Закону №580-VІІІ не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після такого прийняття під час подальшого проходження служби в поліції.

Аналізуючи наявність підстав для прийняття атестаційною комісією Національної поліції України рішення про невідповідність позивача займаній посаді, яке виразилось у висновку атестаційної комісії, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень пунктів 10-13 розділу IV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Відповідно до п. 11 розд. IV Інструкції №1465 атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. Пунктом 12 цього ж розділу передбачено також проходження поліцейським співбесіди з відповідною атестаційною комісією. Пунктом 13 також передбачено можливість проходження тестування на поліграфі.

Відтак, згідно з п. 16 розд. IV Інструкції №1465 при прийнятті рішень стосовно поліцейського атестаційні комісії повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до п.п. З, 7, 8 розд. IV Інструкції №1465 під час атестації на поліцейських складаються атестаційні листи. Такі листи складаються безпосередніми керівниками або заступником керівника та в них зазначаються:

1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками;

2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення;

3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою;

4) володіння іноземними мовами;

5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів;

6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами ндивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби;

7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці;

8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого;

9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Наведені норми Інструкції №1465 свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи невідповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Суд встановив, що відповідно до змісту атестаційного листа на ОСОБА_1, останній охарактеризований начальником УВБ у Львівській області ДВБ НП України, полковником поліції Родинюком Л.В. виключно позитивною оцінкою його особистих якостей, службових досягнень, професійного рівня, фізичної підготовки, фахових знань, результатів роботи.

Крім того, в матеріалах справи навні Довідки від 17.12.14р. №1/19756 та від 25.08.14р. №81/10273, які вказують про безпосередньо участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України.

Судом встановлено, що на поліграф позивач не скеровувався, тому за цим критерієм також вістудні негативні дані.

Суд акцентує увагу на тому, що атестаційна комісія в будь-якому разі повинна керуватися не лише якимось єдиним критерієм за своїм вибором чи бажанням, а всіма критеріями, зазначеними в п. 16 розд. IV Інструкції № 1465 в їх сукупності. При цьому, чинним законодавством України не встановлено яких-небудь пріоритетів при врахуванні таких критеріїв, не визначено більш чи менш важливих критеріїв. Таким чином, комісія не може надавати переваги якимось одним показникам понад інші, а повинна об'єктивно врахувати всі відомості дані та прийняти зважене рішення, тобто, з адекватною оцінкою кожного критерію в їх єдності.

Згідно з матеріалами особової справи, на час проведення атестації та прийняття рішення про звільнення, у позивача відсутні діючі дисциплінарні стягнення, натомість ОСОБА_1 неодноразово заохочувався за сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків та досягнення позитивних результатів в роботі.

Відповідачами не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість прийнятого атестаційною комісією рішення про службову невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, тим більше для застосування відносно нього найсуворішого покарання - звільнення з займаної посади.

Крім того, позивач зазначає, що під час проведення співбесіди йому не ставились питання з приводу професійних здібностей, досвіду роботи, досягнень, кваліфікації тощо, а стосувались, в основному, фінансового та майнового стану його сім'ї та колег по роботі.

Згідно з положеннями Закону України "Про національну поліцію" висновок атестаційної комісії не є обов'язковим для керівника. Таким чином, у разі необґрунтованості рішення атестаційної комісії щодо звільнення працівника з займаної посади, відсутні підстави для видачі відповідного наказу керівником органу Національної поліції України.

Матеріалами справи не підтверджено доводи атестаційної комісії, що ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, натомість наявні у справі докази свідчать, що таке рішення прийнято без врахування визначених Інструкцією № 1465 критеріїв, об'єктивних обставин, попередніх характеристик по службі, показників та результатів у роботі позивача.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу Національної поліції України від 18.02.16р. № 110 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 зі служби з органів поліції.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 01.03.16р.

Частиною 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14 січня 2014 року (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою № 228 від 16.05.16р. розмір грошового забезпечення позивача за грудень 2015 року становив 7650 грн., за січень 2016 року 8528 грн. В грудні 2015 року та січні 2016 року було 42 робочі дні. Таким чином, середньоденний заробіток позивача становив 385,19 грн. (7650 грн.+8528 грн. : 42). З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період з 01.03.16р. по 22.08.16р., розмір грошового забезпечення, що підлягає виплаті позивачу становить 45837,61 грн.

Розмір грошового забезпечення за один місяць, обрахований відповідно до пункту 8 Порядку, та стягнення якого підлягає до негайного виконання у зв'язку з поновленням на посаді, становить 8089 грн.

З урахуванням викладеного та виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відтак позов слід задовольнити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати зі сторін.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 18.02.16р. № 110 о/с в частині звільнення полковника поліції ОСОБА_1 зі служби з органів поліції.

Поновити полковника поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки у Львівській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 01.03.16р.

Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 45837 (сорок п'ять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 61 копійок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8089 (вісім тисяч вісімдесят дев'ять) грн. звернути до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Кузан Р.І.

Суддя Кухар Н.А.

Суддя Хома О.М.