Справа № 806/1322/16
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 серпня 2016 року Житомир Справа № 806/1322/16

Категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю. ,

секретар судового засідання Ткачук А.В.,

за участю: представника третьої особи - Васильчикова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка Валерія Михайловича, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка В. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2016 індексний номер 30092044, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк"; зобов'язати відповідача скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності за ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Житомир, провулок Вацьківський, 3, що здійснена приватним нотаріусом 16.06.16, індексний номер 30092044.

У судове засідання позивач не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Надійшла заява про відкладення розгляду справи, проте без жодних доказів у обґрунтування поважності причини неприбуття до суду. Також у суду відсутні докази неможливості участі представників позивача в судовому засіданні.

Відповідач до суду не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причини неявки до суду не повідомив, письмових заперечень проти позову до суду не подав.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову, з мотивів наведених у письмових запереченнях.

Заслухавши думку представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, враховуючи таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частиною 1 статі 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (ч. 2 ст. 4 КАС України).

У частині 1 статті 17 КАС України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Суб'єктом владних повноважень, у розумінні пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із наведених норм права слідує, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ключовим моментом щодо підвідомчості спорів у сфері публічно - правових відносин адміністративним судам є виникнення правовідносин, що мають активний вплив на права і обов'язки фізичних та юридичних осіб - припиняють, змінюють чи породжують правові наслідки для цих осіб. Так як саме у такому випадку реалізується компетенція видавця акта як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта, а, відповідно, інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Предметом оскарження в даній справі є рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка В. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2016 індексний номер 30092044, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк". При цьому відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчать, що підставою виникнення права власності ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" на об'єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, є договір іпотеки № 2223 від 08.02.2008.

Із доданих до позовної заяви матеріалів видно, що договір іпотеки № 6076654 від 08.02.2008, зареєстрований в реєстрі за № 2223 та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., укладений між ЗАТ "Перший Український Міжнародний Банк" (Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (Іпотекодавцем), з метою забезпечення виконання всіх зобов'язань ОСОБА_2 перед Іпотекодержателем, що випливають з укладеного між ними кредитного договору № 6066871 від 2008-02-08, згідно з яким Іпотекодавець зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, надати ОСОБА_2 кредит, а ОСОБА_2 зобов'язаний повернути кредит в розмірі 814000,00 грн, а також сплатити на користь Іпотекодержателя проценти за користування кредитом, пені, штрафи, та всі інші суми, передбачені кредитним договором. Порядок задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок предмета іпотека визначено статтею 4 договору іпотеки.

Так, пункт 4.7 цієї статті передбачає застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодавця права власності на предмет іпотеки.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 указував, що умова вказаного договору іпотеки (пп. 4.7.2 п. 4.7 ст. 4) про те, що підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки є договір про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом здійснення застереження є нікчемною та суперечить приписам законодавства.

Отже, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно - правової угоди, а також з непогодженням ОСОБА_2 як Іпотекодавця з умовами договору іпотеки, які передбачають підстави для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За наведених обставин, суд вважає, що спір, який зумовив звернення позивача до суду з даним позовом, не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 14.06.2016 по справі № 826/4858/15, який, згідно зі приписами ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 2 ст. 157 КАС України).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у даній адміністративній справі.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка Валерія Михайловича, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії закрити.

Роз'яснити позивачу, що спір належить розгляду в порядку цивільного судочинства, місцевим загальним судом.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повний текст ухвали виготовлено: 23 серпня 2016 р.