Справа № 2а-963/11/1370
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

30 серпня 2016 року № 2а-963/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Гулкевич І.З.,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : представника позивача Довганич С.-Т.Я.,представника третьої особи Марко І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року в адміністративній справі № 2а-963/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 р. у справі № 2а-963/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів.

В судовому засіданні проведено заміну неналежного позивача Державну податкову інспекції у Залізничному районі м.Львова на належного - Залізничну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

В обгрунтування даної заяви заявник посилається на те, що на час винесення постанови 04.07.2013 р ні заявнику, ні позивачу не було відомо про вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р відносно начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_7 та від 13.11.2013 р Личаківського районного суду м. Львова стосовно заступника начальника Львівського ВРЕР ОСОБА_8Додатково зазначив, що в ході розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокуратурою Львівської області заявник визнаний потерпілим. Оскільки справа розглядалась тривалий час, заявник дізнався про винесення вироку суду з відповіді Шевченківського районного суду м. Львова 07.04.2016 року. Вважає що дані нововиявлені обставини являються визначальними для перегляду рішення від 04.07.2013 р у справі №2а-963/11/1370.

Заявник в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Представник позивач в судовому засіданні заперечила проти заяви за ново виявленими обставинами, просила відмовити у задоволенні даної заяви.

Дослідивши наявні в матеріалах докази, суд встановив наступне.

04.07.2013 року постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 2а-963/11/1370 за позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Львівської області ДПС задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_5 (прож.: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного бюджету податковий борг в сумі 21510 (двадцять одна тисяча п'ятсот десять) гривень.

Вказана постанова суду мотивована, тим, що за даними Управління ДАІ на ім'я ОСОБА_3 зареєстровано автомобілі Mercedes-Benz Vito 108 CDI (державний номерний знак НОМЕР_2) 2000 року випуску. Згідно Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів під час здійснення першої реєстрації транспортних засобів в Україні, сума податку, що підлягає сплаті ОСОБА_3 становить 21510 грн.

Зазначено, що податковим органом направлявся виклик відповідачу з питання сплати вищезгаданого податку. Проте, доказів про зарахування вказаного податку в дохід державного бюджету відповідачем не надано, що є підставою його стягненню податковим органом в примусовому порядку.

Податок з визначених Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11.12.1991р., порушення якого встановлено податковим органом, та Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII "Про систему оподаткування", Закон України від 21.12.2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" втратили чинність з 01 січня 2011 року, згідно з Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99). п/99).

Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011 року, а тому положення Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" та "Про систему оподаткування", "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовуються Судом при вирішенні спору.

Закон України від 25.06.1991 року № 1251-XII "Про систему оподаткування" визначає ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст. 2 Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Згідно зі ст. 14 цього ж Закону до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. власників

Відповідно до ст. 20 Закону контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього ж Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 3 цього ж Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" передбачено, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно з частиною 4 та 6 вищевказаної статті фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до ч. 1 п. 3 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою КМ України № 1371 (далі - Порядок), державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

У відповідності до ч. 4 п. 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України № 379 (далі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно п. 3.11. Інструкції після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

З аналізу вищевказаних норм, суд приходить до висновку, що ніхто не може здійснити державну реєстрацію транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в тому числі є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ст. 253 КАС України, суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом враховуються обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, оскільки підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, крім інших, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення та від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов'язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти.

В даному випадку заявник ставить під сумнів постанову суду з причин наявності обставини, що могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відома суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи, а саме те, що ним не подавалась та не підписувалась заяви про реєстрацію транспортного засобу.

Судом встановлено, що дізнавшись про незаконну реєстрацію на своє ім'я автомобіля, необхідність здійснити оплату податку, ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Львівської області із заявою про скоєння злочину та притягнення до відповідальності осіб, незаконні дії яких призвели до безпідставної реєстрації транспортного засобу та заподіяння йому матеріальної шкоди, у вигляді податкового зобов'язання, щодо сплати податку з власників транспортних засобів.

Суд бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 визнано потерпілим по кримінальній справі № 181-0062, порушені щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВСУ у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищення службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1,3 ст.358 КК України. Вказане стверджується постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області Гелецьким В.І. від 10.11.2012 року

До матеріалів справи відповідачем також додано вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 01.07.2013 р., яким встановлено вину службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області в первинній реєстрації транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3 і винних притягнуто до відповідальності.

Таким чином, дії Державної податкової інспекції в Залізничному районі м. Львова щодо нарахування позивачу податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є протиправними позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене постанову суду від 04.07.2013 року по даній справі слід скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог.

Щодо судових витрат, то такі, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, не підлягають стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167, 253 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у справі № 2а-963/11/1370 - задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2013 року у справі № 2а-963/11/1370 за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Гулкевич І.З.