Справа № 22-а/0690/3287/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/3287/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Борисюка Р.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на постанову Овруцького районного суду від 3 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира про визнання дій протиправними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь недоплачені за 1996-2008 роки кошти, виплата яких передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обґрунтування позову зазначав, що є потерпілим 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працює в СДПЧ-12 Головного управління МНС у Житомирській області у м.Овручі, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати у вказаний період отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 3 червня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира на користь позивача стягнуто 41729,08 грн. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.05.2008 року по 31.12.2008 року. Дії відповідача щодо невиплати зазначених коштів визнані неправомірними. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м.Києві державної адміністрації порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються. Вважає, що він є неналежним відповідачем у справі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілого 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працював протягом спірного періоду та до

05.11.2008року працював в СДПЧ-12 Головного управління МНС у Житомирській області у м.Овручі, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.3-6).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Проте в порушення вимог закону позивач отримував зазначену доплату у розмірі 10,5грн. (а.с.5-6).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Оскільки установа, в якій працював позивач, знаходиться на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме на останнього слід покласти обовязок виплатити позивачеві належні йому кошти .

Невиконання установою-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, визначаючи період, за який піддягають відновленню порушені права позивача та спосіб відновлення цих прав, суд не врахував наступне.

Згідно довідки установи-роботодавця позивач працював до 5 листопада 2008 року (а.с.6). Проте суд на це уваги не звернув.

Крім того спосіб, у який відновлено порушені права позивача, не узгоджуються з повноваженнями суду, передбаченими ст.162 КАС .

За наведених обставин та відповідно до п.4 ст.202 КАС оскаржуване судове рішення підлягає зміні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України, суд постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира задоволити частково.

Постанову Овруцького районного суду від 3 червня 2009 року змінити.

Викласти третій абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира нарахувати та виплатити ОСОБА_3 доплату до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбачену ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця, за період з 01.05.2008 року по 05.11.2009 року, із врахуванням одержаних коштів.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: