Справа № 2-а-9856/11
Суддя: Харченко О. П.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9856/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2011 р. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Харченко О.П.

при секретарі Карабута Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Артемівську адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про визнання неправомірною відмову УПСЗН Артемівської міської ради в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення з УПСЗН Артемівської міської ради недоплаченої щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік в сумі 3664 грн.,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міськради про визнання неправомірною відмову УПСЗН Артемівської міської ради в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення з УПСЗН Артемівської міської ради щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік в сумі 3664 грн., посилаючись на те, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 3 групи інвалідності. Згідно ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації 1-ї категорії - інвалідам 3-ї групи становить 4 мінімальних заробітних плати виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на день фактичної виплати.

Однак допомога на оздоровлення за 2010 рік не виплачувалась йому Просив суд постановити рішення про визнання неправомірною відмову УПСЗН Артемівської міської ради в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення з УПСЗН Артемівської міської ради щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік в сумі 3664 грн.

Відповідач по справі подав до суду заперечення у яких вказав, що Згідно статті 63 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофифінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону проводяться за рахунок державного бюджету. Згідно з частиною 2 статті 95 Конституції України тільки Законом України про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлюється розмір окремих компенсацій і допомог, зокрема у розмірах визначених постановою КМУ від 26.07. 1996 № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофита постановою КМУ від 12.07.2005 № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Збільшення розміру виплат і допомог, передбачених законом, можливе за умови суттєвого збільшення фінансування з державного бюджету, який приймається Верховною Радою України. За частиною 2 статті 4 Бюджетного Кодексу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього кодексу та Закону про Державний бюджет України. Так, згідно з Законом України Про Державний бюджет України 2010 рокиз метою приведення деяких норм законів у відповідність до зазначеного вище Закону призупинено чинність абзацу 2 частини 4 та частини 7 статті 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофищодо виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати. Крім того, Законом України Про Державний бюджет України на відповідні рокиКабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які а законодавством визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плата, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними прогрa

Ураховуючи наведене, розмір щорічної допомоги на оздоровлення, згідно з Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 р. Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії 3 групи інвалідності складають 90,00 грн. один раз на рік.

Щорічна допомога на оздоровлення за 2010 р. у розмірі 100 грн. була зарахована на особистий рахунок позивача. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та в звязку із пропуском без поважних причин строку звернення до адміністративного суду.

Позивач заявлені вимоги підтримав, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, просив суд розглянути справу у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами:

В судовому засіданні встановлено, що позивач віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи що підтверджується посвідченням серії А № 107351, інвалід 3 групи (посвідчення серії Б № 513496, довідкою МСЕК № 159611, причина інвалідності повязана з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач перебуває на обліку в УПСЗН Артемівської міськради.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Листом від 22.04.2011 р. йому відмовлено.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантіївизначаються правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України - основних соціальних гарантій. Відповідно до норм ст.5,6 цього Закону основними державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, на підставі якого встановлюються та визначаються державні гарантії та стандарти в усіх сферах життєдіяльності населення, в тому числі й щодо дотримання соціальних гарантій та стандартів підтримки інвалідів, осіб похилого віку. Стаття 17 цього закону гласить, що основні соціальні гарантії встановлюються законами України з метою забезпечення конституційних прав громадян на достойний життєвий рівень до таких гарантій віднесено і мінімальний розмір пенсії за віком та мінімальний розмір заробітної плати, - які не можуть бути меншими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Згідно зі ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення. Відповідно до ст. 8, 21, 22, 64 Конституції, обмеження прав та свобод можуть застосовуватись, а отже, відповідні закони призупинятись, лише в порядку, визначеному Конституцією, тимчасово лише в період надзвичайного чи воєнного стану з вказівкою на термін дії цих обмежень. Закони повинні прийматися виключно на основі Конституції та відповідати їй. В Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Закони України мають вищу юридичну силу на території України і можуть бути змінені або скасовані виключно іншими Законами. Нормативно-правові акти, що видаються органами виконавчої влади, повинні відповідати Конституції України та Законам України і не можуть змінювати або скасовувати їх.

Відповідно до ст. 48 Закону № 796-ХП, який був і є чинним в 2010 році та на час розгляду справи, щорічна допомога інвалідам 3 групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. При цьому розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати (абз.7 ч.4 ст. 48 Закону № 796-ХП).

В 2011 році мінімальна заробітна плата складала: з 1 січня 941 грн, з 1 квітня 960 грн, з 1 жовтня 985 грн, з 1грудня 1004 грн.

Постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не передбачає умови та порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення інвалідам, а розміри допомоги, встановлені цією постановою Кабінету Міністрів, є значно меншими і суперечать розмірам допомоги, обчисленим згідно ст. 48 Закону № 796-ХП.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом № 796-ХП зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема, допомоги на оздоровлення. Навпаки, в частині 1 ст.67 цього закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України, є безпідставним.

Законами, якими встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 2010 рік, ніяких обмежень щодо застосування в розрахунках щорічної допомоги на оздоровлення мінімальної заробітної плати не встановлено.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню стаття 48 Закону 796-ХП, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Законом № 796-ХП та постановами Кабінету Міністрів України не врегульовані терміни виплати щорічної допомоги на оздоровлення.

Пунктом 1 та 6 ст. 92 Конституції України передбачено, що обсяг прав та гарантій громадянина встановлюється законами України. ст. 22 Конституції України передбачено, що звуження змісту та обсягу прав громадян шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Правовою гарантією забезпечення державою прав громадян, у тому числі і на отримання передбачених законами України пільг та гарантій, є виконання Державою прийнятих на себе зобовязань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як ст.. 8 Конституції України, так і ст.. 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 3 Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 30 травня 2007 року встановлено, що до основних завдань управління належить забезпечення виплат передбачених законом компенсацій та допомог громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.33 ст. 4 Типового положення Управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує відповідно до законодавства соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2010 рік, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи 10.05.2011 р. з (960 грн. х 4 = 3840 грн.) Але суд не може вийти за межі заявленого позову, тому стягненню підлягає сума заявлена позивачем 3664 грн.

Таким чином, з врахуванням наведених норм законодавства позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме шляхом визнання незаконними дій відповідача по нарахуванню щорічної допомоги на оздоровлення в меншому, ніж передбачено законом, розмірі, та зобовязання відповідача здійснити позивачеві перерахунок допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Керуючись ст.ст.6,8,19,22-24,46,55, 96 Конституції України, ст.ст. 9, 69-71, 89, 94, 97,99- 102, 122,163 ,186 КАС України, Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. 48,63 Закону України ,,Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про визнання неправомірною відмову УПСЗН Артемівської міської ради в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та стягнення з УПСЗН Артемівської міської ради щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік задовольнити

Визнати неправомірною відмову УПСЗН Артемівської міської ради в виплаті щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат ОСОБА_1 неправомірною.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міськради на користь ОСОБА_1 не виплачену щорічну разову допомогу на оздоровлення за 2010 р. в розмірі 3664 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Артемівський міськрайонний суд до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя О. П.Харченко