Справа № 628/1886/16-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 р.Справа № 628/1886/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.06.2016р. по справі № 628/1886/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції в Харківській області Управління державної виконавчої служби

про стягнення збитків та відміну постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, в якому просила суд: відмінити постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 43830219 та № 43833024 від 11.11.2015 року; стягнути з відповідача матеріальні та моральні збитки в розмірі 50 000 грн.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.06.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позов.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 10 травня 2011 року та 11 жовтня 2011 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено постанови про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення нарахувань і виплат за період з 22 травня 2008 року по 31 березня 2011 року, за період з 01 квітня 2011 року по 22 липня 2011 року включно, з урахуванням фактично проведених виплат. На підставі даних постанов судом було видано виконавчі листи №2-а-4371/2011 та №2-а-11476/2011(а.с. 38, 40).

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2013 року по справі № 2023/2а-4371/11, було змінено спосіб і порядок виконання постанови Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 10 травня 2011 року на стягнення з управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої надбавки до пенсії, як дитині війни, в сумі 1967,10 грн.. Із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення до суду звертався начальник відділу державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції в ході виконання судового рішення. Вказана ухвала набрала законної сили (а.с.19-20).

25 червня 2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень головного територіального управління юстиції у Харківській області управління державної виконавчої служби виніс постанови ВП№43830219 та ВП№43830249 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-а-4371/2011 та виконавчого листа №2-а-11476/2011(а.с. 41, 47).

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14 було встановлено, що державний виконавець відкриваючи виконавчі провадження від 25 червня 2014 року у ВП№43830219 та ВП№43830249 діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб визначений законом України «Про виконавче провадження», тому було визнано протиправними дії управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Харківській області та скасовано зазначені вище постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанови суду якими скасовані постанови про відкриття виконавчого провадження набрали законної сили (а.с. 69-73).

11 листопада 2015 року державним виконавцем було винесено постанови про скасування процесуального документу, а саме постанов ВП№43830219 та ВП№43830249 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Куп'янського міськрайонного суду Харківської і області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та постанови Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14 (а.с. 54-55).

Також, 11 листопада 2015 року державним виконавцем було винесено постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) також на підставі постанов Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14 (а.с. 37, 39).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як свідчать матеріали справи, постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14 було встановлено, що державний виконавець відкриваючи виконавчі провадження від 25 червня 2014 року у ВП№43830219 та ВП№43830249 діяв не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб визначений законом України «Про виконавче провадження», тому було визнано протиправними дії управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Харківській області та скасовано зазначені вище постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанови суду якими скасовані постанови про відкриття виконавчого провадження набрали законної сили (а.с. 69-73).

У постановах суду Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14 чітко зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не державною виконавчою службою.

Частиною ч. 1 ст. 255 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду, які набрали законної сили, обов'язкові для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для усіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З огляду на постанови Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14, 11 листопада 2015 року державним виконавцем було винесено постанови про скасування процесуального документу, а саме постанов ВП№43830219 та ВП№43830249 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Куп'янського міськрайонного суду Харківської і області від 24 грудня 2014 року по справі №2-а/628/92/14 та постанови Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2014 року по справі №2-а/628/98/14 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) (а.с. 37, 39, 54-55).

Колегія суддів зазначає, що Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання передбачені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В свою чергу, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення на момент виникнення спірних правовідносин був визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 (далі Порядок № 845).

У п.3 Порядку № 845 зазначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

П. 6 вищевказаного Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред'явлення виконавчих документів перериваються в разі пред'явлення їх до виконання, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів в установленому порядку.

Пропущені строки пред'явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, - не поновлюються.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачу потрібно звертатися з питанням про примусове стягнення державних коштів до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не до державної виконавчої служби України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ч. 1 ст. 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач про наявність постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11 листопада 2015 року та порушення у зв'язку з цим своїх прав та інтересів дізналася 17 грудня 2015 року, про що вона особисто зазначила у своїй позовній заяві, а тому строк на оскарження дій державного виконавця та скасування постанов про відмову виконавчого провадження є пропущеним. Заява про поновлення строку до суду не надходила.

Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що підстави для скасування постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження відсутні, адже державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та керуючись чинним законодавством України. Так, при наявності постанов Куп'янського міськрайонного суду про скасування рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та визнання дій державного виконавця неправомірними, які набрали законної сили, державна виконавча служба діяла згідно вимог діючого законодавства.

Враховуючи те, що судом не встановлено неправомірних дій з боку відповідача, колегія суддів зазначає, що похідні позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних та моральних збитків в розмірі 50 000 грн. є також незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.06.2016 року по справі № 628/1886/16-а прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30.06.2016р. по справі № 628/1886/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Філатов Ю.М.
Повний текст ухвали виготовлений 22.08.2016 р.