Справа № 2а-23406/10/0570
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року справа №2а-23406/10/0570

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Блохіна А.А.

суддів Міронової Г.М. , Юрко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-23406/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську, третя особа Головне управління Державного Казначейства України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

08 жовтня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську, третя особа Головне управління Державного Казначейства України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-23406/10/0570 позов задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 № 1 посилається на той факт, що діючим законодавством не встановлено право територіального управління державної судової адміністрації надавати управлінню пенсійного фонду довідки про заробітну плату для обчислення довічного грошового утримання суддям у відставці, також діючим законодавством не передбачено право пенсійного фонду здійснювати за цими довідками будь-які перерахунки довічного грошового утримання. Апелянт № 2 в апеляційній скарзі зазначає, що Державною судовою адміністрацією України неодноразово ставилося питання стосовно перерахунку оплати праці суддям місцевих та апеляційних судів шляхом надіслання бюджетних запитів, в яких порушувалися питання фінансового забезпечення перерахунку оплати праці та щомісячного грошового (довічного) утримання суддів, та взагалі питання нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі суддям має вирішувати держава в особі Міністерства фінансів України та органів державного казначейства України.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте позивач та Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області письмово просили розглянути справу за їхньої відсутності.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 з 1982 року по 2008 рік працювала на посаді судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, з 1991 року по 2004 рік - на посаді голови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та з 2004 по 2008 рік - знову суддею цього суду.

Починаючи з 24 листопада 2008 року позивач вийшла у відставку. На даний час позивач отримує в Управлінні ПФУ в м. Красноармійську Донецької області щомісячне грошове утримання відповідно до Закону України «Про статус суддів». Відповідно до ст. 126 Закону України Про судоустрій України Державна судова адміністрація здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апарату судів. Положення про Державну судову адміністрацію України, затверджене Указом Президента України від 03 березня 2003 року № 182/2003, втратило свою чинність на підставі Указу Президента України від 23 червня 2009 року №477/2009. Інше положення затверджено не було. У зв'язку з цим при розгляді даної справи підлягають застосуванню положення Закону України Про судоустрій України. Відповідно до ст. 122 вказаного Закону, яка регулює питання матеріально-технічного забезпечення судів, суди та інші установи, що мають статус юридичної особи, забезпечують поточні потреби своєї діяльності самостійно або на підставі окремих замовлень через державну судову адміністрацію. При цьому суди не здійснюють матеріальне забезпечення суддів. До того ж у міськрайонних судах загальної юрисдикції відповідний відділ, який здійснював би виплату заробітної плати суддям, відсутній. Відтак, органами, які здійснюють матеріальне забезпечення суддів, є Державна судова адміністрація України та її територіальні управління.

Статтею 44 Закону України Про статус суддів визначено, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України та Голови Вищого арбітражного суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків їх окладів. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Конституційний суд України неодноразово висловлював правову позицію, щодо гарантій незалежності суддів у своїх рішеннях, зокрема, від 24 червня 1999 року у справі № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року у справі № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року у справі № 19рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року у справі № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року у справі № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів). У вказаних рішеннях зазначено, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України Про статус суддів у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України Про судоустрій України треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи згідно з додатком 7.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів встановлено, що розміри посадових окладів суддів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, встановлюються, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865зазначену постанову доповнено, зокрема, пунктом 4-1, яким установлено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та Вищого адміністративного Суду України від 29 жовтня 2009 року, в адміністративній справі за позовом особи до держави Україна, Кабінету Міністрів України, треті особи - Державне казначейство України, Державна судова адміністрація, про визнання протиправною бездіяльність та окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, визнано протиправним і скасовано п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів.

Таким чином, з 3 грудня 2007 року (дня набрання законної сили судовим рішенням) пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів втратив чинність.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року (справа № 2/174), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року (справа № 22-а-26751/08), в адміністративній справі за позовом особи до Кабінету Міністрів України, треті особи - Конституційний Суд України, Верховний Суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів визнані незаконними постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, а також пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів та щомісячне грошове утримання суддів.

Таким чином, з 19 серпня 2009 року (дня набрання законної сили судовим рішенням) постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів втратили чинність.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки набрання законної сили судовим рішенням, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Додатковою постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року було допущено поворот виконання постанови КМУ № 865 від 03.09.2005 року шляхом визначення, що ця постанова в частині встановлення посадових окладів, виходячи з кількості розмірів мінімальної заробітної плати, підлягає застосуванню з 01 січня 2006 року без обмеження мінімальної заробітної плати, яке було встановлено скасованим пунктом 4-1. Разом з тим, ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 29 жовтня 2009 року зазначену додаткову постанову про поворот виконання рішення скасовано.

Отже, з 3 грудня 2007 року є протиправним і скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів, а з 19 серпня 2009 року - є протиправними постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів.

За таких обставин суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позивач мав би право на отримання заробітної плати у відповідності зі статтею 44 Закону України Про статус суддівта постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів з часу набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року у справі № 2/174, тобто з 19 серпня 2009 року.

Частина 4 ст. 43 Закону України Про статус суддів передбачає, що судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Заробітна плата працюючого на відповідній посаді судді, з 19 серпня 2009 року продовжувала обчислюватись, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, що свідчить про порушення права позивача щодо обчислення та виплати довічного утримання судді.

Відтак, колегія суддів вважає доведеною протиправність бездіяльності відповідача ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області з ненадання Управлінню ПФУ у м. Красноармійську довідки про виплату довічного утримання судді у відставці з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2010 рік у період з 01.01.2010 року по 01.10.2010 року.

Згідно пункту 2.1 цього Порядку, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до управлінь Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах за місцем проживання (реєстрації) судді, зокрема, надається довідка про заробітну плату через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

З наведеного вбачається, що у разі зміни розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, територіальне управління ДСА повинно надати до управління Пенсійного фонду України, яке нараховує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідну довідку про заробітну плату.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТУ ДСА в Донецькій області довідки про зміни розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді у період з 01.01.2010 року до 01.10.2010 року до Управління Пенсійного фонду України у м. Красноармійську не надавав, внаслідок чого Управління ПФУ не прийняло заходи щодо корегування суми довічного грошового утримання позивача з урахуванням визнання нечинним п. 41 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

За таких обставин, колегією суддів погоджується висновок суду першої інстанції відносно задоволення вимог позивача щодо зобовязання ТУ Державної судової адміністрації України в Донецькій області надати Управлінню ПФУ у м. Красноармійську довідки про отриману працюючими суддями місцевого суду заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2010 рік за період з 01.01.2010 року по 01.10.2010 року.

Також, судом першої інстанції вірно зроблений висновок про те, що позивачем не був пропущений строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України, оскільки у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч.2 ст. 233 КЗпП).

Відтак, загальний строк подання адміністративного позову для захисту прав, свобод та інтересів особи, встановлений ч. 1 ст. 99 КАС України, до даних правовідносин не застосовується.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не має, у звязку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню. Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2010 року у справі № 2а-23406/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську, третя особа Головне управління Державного Казначейства України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді : Г.М. Міронова

ОСОБА_3