Справа № 816/1115/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1115/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

суддів - Ясиновського І.Г. , Канигіної Т.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання - Носенко М.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Біленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2016 року позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( надалі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (надалі по тексту - відповідач 1, ДФС України), Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (відповідач 2, Карлівське ОДПІ), в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року та протиправними дії ДФС України щодо неприйняття податкової накладної від 01.07.2016;

- зобов'язати визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками та податкову накладну від 01.07.2016 № 7/2 поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016 та 11.07.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 червня 2016 року ним подано до автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України декларацію з ПДВ за травень 2016 року, яку згідно відповіді Чутівського відділення Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області не прийнято у зв'язку невідповідністю юридичної адреси платника. Також 11, 14 липня 2016 року на виконання покладених податкових зобов'язань позивач надіслав для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01 липня 2016 № 7/2. Однак за результатами обробки документ не прийнято. Підставою неприйняття зазначено можливе розірвання договору про визнання електронної звітності.

У судовому засіданні позивач, представник позивача уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, у письмових запереченнях їх представник зазначила, що відповідно до квитанції від 14 червня 2016 року №2 архіву електронної звітності в полі «результат обробки» стосовно надісланої позивачем податкової декларації за травень 2016 року зазначено «пакет прийнято». За даними архіву електронної звітності податкова накладна від 01 липня 2016 року № 7/2 надіслана 14 липня 2015 року не зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в зв'язку з помилкою «порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме : - ЄДРПОУ: НОМЕР_1. Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності» про що платника повідомлено квитанцією № 1. Водночас, повторно надіслана 18 липня 2016 року вищевказана податкова накладна зареєстрована в ЄРПН, про що платника повідомлено квитанцією № 1.

Представник відповідачів проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрований як фізична особа - підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 /а.с. 20-25/.

Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість з 01.04.2016 /а.с. 26/.

06 квітня 2016 року між Карлівською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (Чутівське відділення) та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про визнання електронних документів № 1, предметом якого є визнання податкових документів, поданих платником податків у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу /а.с. 27-29/.

Зазначений договір було прийнято податковим органом, що підтверджується квитанцією №2 /а.с. 30/.

14 червня 2016 року позивачем, на підставі зазначеного договору, направлено в електронному вигляді для реєстрації у автоматизованої системі «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України декларацію з ПДВ за травень 2016 року, яка згідно квитанції № 2 є прийнятою /а.с. 32-38/.

Листом Чутівського відділення Карлівської ОДПІ від 17 червня 2016 року № 1693/Г/16-29-18 позивача повідомлено, що встановлено невідповідність юридичної адреси платника (найменування вулиці), тому декларацію подано з порушенням та визнано її недійсною /а.с. 48/.

11 липня (вперше) та 14 липня 2016 (повторно з урахуванням листа від 17 червня 2016 року № 1693/Г/16-29-18) позивачем надіслано до автоматизованої системи «Єдине вікно подання електронної звітності» ДФС України для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.07.2016 № 7/2. Однак за результатами обробки документ не прийнято, у якості підстави зазначено «можливо, розірвано договір».

Вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до приписів частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та відповідним доводам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин) Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень пункту 201.10 зазначеної статті податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Згідно з пунктом 9 зазначеного порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що визначений пунктом 9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Відповідачами не надано суду належних (у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України) доказів наявності визначених Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних підстав для відмови у реєстрації податкової накладної від 01 липня 2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами позивача про безпідставність відмови контролюючого органу у реєстрації виписаної ФОП ОСОБА_1 податкової накладної від 01 липня 2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стосовно посилань на можливе розірвання договору про визнання електронних документів від 06 квітня 2016 року № 1 на підставі наявної у контролюючого органу інформації про невідповідність юридичної адреси платника у зв'язку з перейменуванням вулиці проживання позивача з Кірова на Довжанська відповідно до рішення сесії Войнівської сільської ради від 09.02.2016 № 61, колегія суддів звертає увагу на те, що наведена обставина, в силу зазначених вище положень Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, не є підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідачами не надано доказів повідомлення позивача про розірвання договору про визнання електронних документів від 06 квітня 2016 року № 1.

Також згідно довідки виконавчого комітету Войнівської сільської ради від 13 липня 2016 року № 342 станом на 01 липня 2016 року офіційне перейнування вулиць не є обов'язковим для переробки технічних паспортів /а.с. 49/.

Матеріалами справи підтверджено, що станом на 14.07.2016 місце проживання позивача у встановленому законом порядку зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 23/.

Позивач пояснив, що був вимушений звернутися до державного реєстратора для зміни юридичної адреси, що фактично є правопорушенням, оскільки відповідної відмітки про перейменування вулиці не має, згідно відмітки у паспорті позивача місце його реєстрації не змінювалось /а.с. 19/.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи відповідачів щодо невідповідності адреси платника податків.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у ДФС України підстав для відмови у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 01.07.2016 № 7/2, поданої ФОП ОСОБА_1 та є такою, що подана 11 липня 2016 року, тобто у день її фактичного отримання Карлівською ОДПІ.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними дії Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області (в особі Чутівського відділення) щодо направлення листа від 17.06.2016 № 1693/Г/16-29-18 з неправдивими відомостями про неприйняття податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року та зобов'язання визнати податкову декларацію ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками поданими датою їх первісного подання - 14.06.2016, відповідно відобразивши показники (дані) податкової декларації ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість за травень 2016 року з додатками в інформаційних базах ДФС.

Відповідно до змісту квитанції від 14 червня 2016 року № 2 декларація є направленою ФОП ОСОБА_1 та прийнятою податковим органом. В графі «результат обробки» зазначено «прийнято пакет» з відміткою дати та часу « 14.06.2016 10:03:11» /а.с. 79, зворот/. Також витягом з картки платника податків позивача підтверджується, що датою подачі податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року є 14 червня 2016 року /а.с 80/.

Таким чином в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні порушені права позивача, які потребували б судового захисту.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, колегія суддів, зважаючи на те, що ведення Єдиного реєстру податкових накладних належить до повноважень ДФС України, вважає за необхідне визнати неправомірними дії ДФС України щодо неприйняття для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 01.07.2016 7/2, подану ФОП ОСОБА_1

Оскільки у спірних відносинах податкова накладна є прийнятою та вважається зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних з моменту її доставки до ДФС України, у резолютивній частині судового рішення необхідно зазначити, що податкову накладну від 01.07.2016 7/2, подану ФОП ОСОБА_1, потрібно вважати зареєстрованою у Єдиному реєстрі податкових накладних з 11.07.2016.

Даний спосіб захисту порушеного права позивача відповідає позиції Вищого адміністративного суду України, наведеній в інформаційному листі від 24.10.2013 №1486/12/13-13.

За таких обставин, позов належить задовольнити частково.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При цьому, як визначено частиною першою вказаної статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за наслідками розгляду справи судом ухвалено рішення про визнання неправомірними дій ДФС України, з останньої на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ДФС України щодо неприйняття податкової накладної від 01.07.2016 №7/2 поданої фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області 11.07.2016 року.

Визнати податкову накладну від 01.07.2016 №7/2 такою, що подана Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 у день її фактичного отримання Карлівською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області - 11.07.2016 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2016 року.

Головуючий суддя С.С. Бойко
суддя суддя І.Г. Ясиновський Т.С. Канигіна