Справа № 750/3445/16-а
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3445/16-а
Провадження № 2-а/750/520/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 10.6 рішення Чернігівської міської ради (четверта сесія сьомого скликання) від 01 березня 2016 року про відмову наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Танкістів в м. Чернігові (будівельний № 20), орієнтовною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В обґрунтування позову зазначив, що в порушення вимог чинного законодавства України оскаржуване рішення не містить обґрунтування причини відмови в наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки по вулиці Танкістів (будівельний № 12) в місті Чернігові.

У судове засідання учасники судового процесу не зявились, позивач до початку судового засідання подав письмові заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача подав письмові заперечення та заяву, в яких просив відмовити у задоволенні позову, а справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до вимог ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справ, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівської міської ради від 26.12.2012 ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки по вулиці Танкістів (будівельний № 20) в місті Чернігові.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.09.2013, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28.10.2013, визнано протиправним та скасовано п. 1 в частині оскаржуваних підпунктів рішення Чернігівської міської ради від 26.12.2012 року про відмову в наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо розроблення проекту відведення земельної ділянки по вулиці Танкістів (будівельний № 12), в місті Чернігові.

26 січня 2016 року позивач в черговий раз подав до відповідача заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо тієї ж самої земельної ділянки.

Пунктом 10.6 рішення Чернігівської міської ради «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та городництва» від 01 березня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Танкістів (будівельний № 20), орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З матеріалів справи вбачається, що земельні ділянки по вул. Танкістів щодо яких подано позов, є вільними від забудови і відносяться до земель запасу комунальної власності.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Конституції України та ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Згідно частини 3 статті 123 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановлених законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобовязує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Крім того, згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Таким чином, суд вважає, що у разі звернення особи із заявою в порядку ст. 118 Земельного кодексу України до міської ради про виділення земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту земельної документації, заява має бути розглянута міською радою виключно на пленарному засіданні та, за результатами розгляду заяви, має бути прийнято відповідне рішення. При цьому, рішення про відмову у задоволенні клопотання згідно наданими громадянами документами повинно бути мотивоване, із зазначенням підстав для такої відмови.

Оскаржуваний позивачем пункт рішення не відповідає вищевказаним положенням Земельного кодексу України, оскільки рішення про відмову у задоволенні клопотання було прийнято без його мотивування та без зазначення підстав для такої відмови.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що пункт 10.6 рішення Чернігівської міської ради «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та городництва» від 01 березня 2016 року про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Танкістів (будівельний № 20), орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) слід визнати протиправним та скасувати.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 94, 158-163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати нечинним та скасувати п. 10.6 рішення Чернігівської міської ради від 01 березня 2016 року про відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Танкістів (будівельний № 20), орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.П. Супрун