Справа № 344/4899/16-а,2-а/344/247/16
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 р. Справа № 876/5426/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від 05 липня 2016 року у справі №344/4899/16 - а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м. Івано - Франківська Типусяк Оксани Ярославівни про визнання протиправним дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Івано - Франківського міського суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м. Івано - Франківська Типусяк Оксани Ярославівни і просив: визнати протиправними дії відповідача при складанні постанови серії ПС2 №892655 від 06 квітня 2016 року щодо нього (позивача по справі); скасувати постанову відповідача серії ПС2 №892655 від 06 квітня 2016 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, як зазначив позивач, у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за кваліфікуючою ознакою «Порушення правил зупинки, стоянки», оскільки не вважається перехрестям місце прилягання другорядної дороги, а у даному випадку вул. Добролюбова у м. Івано - Франківську згідно даних карти не перехрещується з вул. Тролейбусною. Фактично у місці, зазначеному відповідачем, як перехрестя доріг, є в'їзд на прилеглу територію Тобто, безпідставним є посилання відповідача на порушення п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України. Крім цього, жодних замірів відповідачем не проводилося. Вважає, що оспорювана постанова складена на бланку, який не відповідає встановленому зразку. Тому, відповідачем не було виконано вимоги ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо з'ясування встановлення факту адміністративного правопорушення та винуватості особи у його вчиненні.

Постановою Івано - Франківського міського суду від 05 липня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м. Івано - Франківська Типусяк Оксани Ярославівни про визнання протиправним дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Позивач не погодився із такими судовими рішеннями суду першої інстанції і подав до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не доведення обставин справи, які суд вважав встановленими та на невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, посилається на порушення судом першої інстанції принципу рівності сторін, так як суд надав нічим не обґрунтовану перевагу доводам відповідача. Зокрема, суд безпідставно визнав неналежними та недопустимими доказами карти, опубліковані в мережі Інтернет, зазначивши, що вони не є офіційними виданнями. Разом з цим дорожня карта м. Івано - Франківська зазначена судом тільки зі слів відповідача, хоча на відеозаписі з нагрудної відеокамери ця карта не зафіксована. Тому вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про правомірність дій відповідача та законність прийнятої відповідачем постанови.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участі.

У зв'язку з цим справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглянуто в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оспорюваної постанови діяв в межах визначених законом повноважень та у відповідності до Конституції України, оскільки представлені і досліджені в судовому засіданні докази підтверджують порушення позивачем вимог п. 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України і, відповідно, наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 06 квітня 2016 року інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції м. Івано - Франківська Типусяк Оксаною Ярославівною винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно змісту вказаної постанови ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Кадді», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 06 квітня 2016 року о 20 годині 50 хвилин по вул. Тролейбусна, 1 у м. Івано - Франківську здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від перехрестя доріг вулиць Тролейбусна - Добролюбова.

При цьому, відповідачем при розгляді справи використано дорожню карту м. Івано - Франківська Державної служби геодезії, картографії та кадастру Державного науково - виробничого підприємства «Картографія».

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

У відповідності до п. 15.9 п. «ґ» Правил дорожнього руху України забороняється зупинка, зокрема, на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т - подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуг.

За порушення вимог вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При вирішенні справи суд першої інстанції обґрунтовано послався на відеозапис із камери патрульного, як на доказ, що підтверджує обставини, викладені відповідачем на обґрунтування своїх заперечень проти адміністративного позову. Крім цього, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача по використанню бланка постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача з посиланням на Перехідні положення Закону України «Про національну поліцію».

У зв'язку з цим колегія суддів апеляційного суду вважає, що наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, було підставою для його відповідальності і, відповідно, накладення адміністративного стягнення. При цьому, апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладено у межах компетенції відповідача, у відповідності та з дотриманням положень ст. ст. 33, 252, 280, 283, Кодексу України про адміністративне правопорушення. Тому, в ході здійснення відповідачем провадження у справі про вчинене позивачем адміністративне правопорушення, права позивача не були порушені.

Обставини, на які посилається позивач на обґрунтування доводів апеляційної скарги не підтверджені в судовому засіданні.

З огляду на встановлені судами фактичні обставини справи та докази, представлені сторонами на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до законних і обґрунтованих висновків про безпідставність позовних вимог.

Тобто, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, вважає, що суд першої інстанції дотримався зазначених вимог.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, підстав для скасування постанови суду першої інстанції і відповідно - до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області від 05 липня 2016 року у справі №344/4899/16 - а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції м. Івано - Франківська Типусяк Оксани Ярославівни про визнання протиправним дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії ухвали особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: В. В. Клюба

Судді: Р. В. Кухтей

І. О. Яворський