Справа № 817/3359/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.В.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"17" серпня 2016 р. Справа № 817/3359/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Єрикалової О.О.,

сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" березня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Першого заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації Приварського Юрія Юрійовича, Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Першого заступника голови Рівненської обласної державної адміністрації Приварського Юрія Юрійовича, Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження від 19.11.2015 №262-к, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є державним службовцем та з 01.02.2013 р. обіймала посаду директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації. Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 19.11.2015 №262-к «Про звільнення ОСОБА_3.» її звільнено із займаної посади на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обов'язків без поважних причин.

Судом першої інстанції встановлено, що з вказаним розпорядженням про звільнення її було ознайомлено під час судового засідання при розгляді клопотання щодо продовження їй домашнього арешту та строку відсторонення від посади у Рівненському міському суді 19.11.2015 р., про що здійснено запис на спірному розпорядженні. Позивач вказала, що в цей час перебуває на лікарняному.

Згідно листків непрацездатності серії АГФ № 045187 та серії АГФ № 659216, за якими ОСОБА_3 перебувала на обліку з тимчасової втрати працездатності з 16.11.2015 по 11.12.2015, стати до роботи 12.12.2015.

З вказаних причин Рівненською облдержадміністрацією прийнято розпорядження від 19.11.2015 №263-к «Про часткове призупинення дії розпорядження голови облдержадміністрації від 19.11.2015 № 262-к «Про звільнення ОСОБА_3.». У розпорядженні визначено: вважати днем звільнення ОСОБА_3 з посади директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації день, наступний за днем закриття листка непрацездатності.

14.12.2015 р. головою облдержадміністрації №294-к «Про ОСОБА_3.» прийнято розпорядження, згідно з яким днем звільнення ОСОБА_3 з посади директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації вважається 14.12.2015 р. - день, наступний за днем закриття листка непрацездатності.

Позивач не погодилася з наказами та звернулася до суду про їх скасування та поновлення на займаній посаді. В ході розгляду справи змінила позовні вимоги і просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Рівненської облдержадміністрації від 19.11.2015 № 262-к, № 263-к, від 14.12.2015 № 294-к, поновити на посаді директора Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 22.02.2011 вона перебувала на посаді начальника Управління праці та соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, а з 31.03.2013 переведена на посаду директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації. З 16.11.2015 ОСОБА_3 перебувала на амбулаторному лікуванні у Дубенській поліклініці, про що вона повідомляла Департамент. 19.11.2015 р. у Рівненському міському суді під час судового засідання у справі про розгляд клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту та відсторонення від посади ОСОБА_3, підозрюваної у злочині, передбаченому частиною 3 статті 368 КК України, від працівників відділу кадрів апарату облдержадміністрації та департаменту отримала розпорядження голови Рівненської облдержадміністрації від 19.11.2015 № 262-к «Про звільнення ОСОБА_3.». Статтею 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. З цих підстав позивач вважає дії Рівненської облдержадміністрації протиправними. Також позивач зазначила, що 26.11.2015 по місцю проживання отримала лист з розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 19.11.2015 № 263-к «Про часткове призупинення дії розпорядження від 19.11.2015 № 262-к «Про звільнення ОСОБА_3.», підписане в.о. голови адміністрації Приварським Ю.Ю. 14.12.2015 працівниками адміністрації їй вручено розпорядження голови Рівненської облдержадміністрації від 14.12.2015 № 294-к «Про ОСОБА_3.» за підписом в.о. голови адміністрації Приварським Ю.Ю. та трудову книжку. Позивач вказує, що нормами чинного законодавства не передбачено посади «в.о. голови адміністрації», а проведення кадрової роботи щодо неї покладено особисто на голову адміністрації. Вважає, що не дотримана процедура звільнення, передбачена діючим законодавством. Вимога про проведення службового розслідування від 11.12.2015 проігнорована. Встановлений статтею 148 КЗпП України строк для застосування дисциплінарного стягнення сплив. Листом від 06.11.2015 №16943/0/14-15/09 Мінсоцполітики без висновків не заперечило проти звільнення ОСОБА_3 На думку позивача, вона відповідально ставилася до своєї роботи, жодних порушень з її боку, що б стали підставою звільнення допущено не було. Виявлені ревізією порушення, що привели до втрат фінансових ресурсів були допущені не нею особисто, а особою, яка відповідає за цей напрямок - її заступником та відділом соціального обслуговування населення. Щодо забезпечення безкоштовними ліками осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то департамент уклав договір про закупівлю таких ліків ще у 2014 році, тобто до внесення відповідних змін у законодавство, контроль за використанням цих ліків безпосередньо у лікарнях департамент не здійснює.

На думку представника позивача, в.о. голови адміністрації Приварський Ю.Ю. не мав повноважень щодо вирішення кадрових питань, зокрема питання звільнення директора департаменту ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, а відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, надали суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення і правомірність прийнятих рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

У відповідності до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин і зазначив, що спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, є Закон України №3723-XII від 16.12.1993 «Про державну службу» (далі іменується - Закон України №3723-XII).

Статтею 10 Закону України №3723-XII визначено основні обов'язки державного службовця: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Згідно ст.14 вказаного Закону України №3723-XII дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу як попередження про неповну службову відповідність, затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

У відповідності до статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Порушенням трудової дисципліни згідно чинного трудового законодавства є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно із пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

В ході розгляду справи судом першої інстанції з'ясовано, що протягом року позивач допустила порушення трудової дисципліни та за неналежне виконання покладених на неї службових обов'язків розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 31.03.2015 № 90-к її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Зазначене розпорядження було оскаржене позивачем в судовому порядку, проте постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 р. у задоволенні позовних вимог їй відмовлено. Рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015 №817/1075/15 .

Суд першої інстанції вірно зазначив, що з врахуванням приписів статті 72 КАС України, суд не має підстав досліджувати при розгляді даної судової справи обставини законності розпорядження голови Рівненської облдержадміністрації від 31.03.2015 № 90-к, оскільки висновок щодо правомірності дій та вказаного розпорядження викладено у судовому рішенні, яке набрало законної сили.

Щодо обставин, викладених у акті ревізії Держфінінспекції у Рівненській області, та відображених в оскарженому розпорядженні від 19.11.2015 № 262-к, то суд першої інстанції встановив, що Державною фінансовою інспекцією в Рівненській області проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, за результатами якої виявлено фінансові порушення, що призвели до втрат фінансових ресурсів на загальну суму 1366,49 тис. гривень, з них усунуто на 132940 гривень (а.с. 92-143 том 1).

Листом від 01.10.2015 р. №17-04-13/6104 Держфінінспекція у Рівненській області повідомила Рівненську обласну державну адміністрації про результати проведеної у Департаменті ревізії, навела суть виявлених порушень та поставила питання щодо відповідності займаній посаді директора Департаменту ОСОБА_3 Додатково вказано, що листом від 01.10.2015 № 17-04-17/6097 про результати ревізії також повідомлено Мінсоцполітики України та внесено пропозиції щодо розгляду питання про відповідність займаній посаді директора Департаменту ОСОБА_3

Вказані листи Держфінінспекцією у Рівненській області направлено на виконання пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 «Про стан фінансово-бюджетної дисципліни, заходи щодо посилення боротьби з корупцією та контролю за використанням державного майна і фінансових ресурсів».

Судом встановлено, що у вищезазначеному листі Держфінінспекції у Рівненській області, і в тексті спірного розпорядження про звільнення зазначено, що Департаментом за наявності закупівлі аналогічного предмета за процедурами відкритих торгів, до проведення процедур закупівель в порушення частини 5 статті 2 Закону України «Про здійснення державних закупівель» проведено поділ предмета закупівлі на частини та укладено договори з постачальниками і здійснено закупівлю лікарських засобів в грудні 2014 року на загальну суму 150,13 тис. гривень без застосування визначених Законом процедур.

Перевіркою відповідності пропозицій конкурсних торгів, поданих учасниками по процедурах відкритих торгів на закупівлю лікарських засобів та виробів медичного призначення, вимогам документацій конкурсних торгів та законодавства з питань державних закупівель встановлено, що ряд документів, поданих учасниками закупівель, не відповідають вимогам документації конкурсних торгів.

При дослідженні в ході розгляду справи акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації за період з 01.01.2013 по 31.05.2015 від 17.09.2015 № 17-04-06/46, встановлено, що порушення допущено членами комітету з конкурсних торгів, так як відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель» та Положення про комітет з конкурсних торгів департаменту, члени комітету несуть персональну відповідність за прийняті ними рішення відповідно до законів України (аркуші акта 14, 15, 24, 30).

В розпорядженні від 19.11.2015 №262-к зазначено, що департаментом не оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про внесення змін до договору № 1 від 04.11.2014 на закупівлю товару - Ліки (код за ДК 016:2010 - 21.20.1) (лот № 1- ліки 16 найменувань) з переможцем торгів ТОВ «Фармадіс», як це передбачено частиною 1 статті 10 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Проте, в акті ревізії (аркуш 33) зазначено, що вказане порушення допущене головою комітету з конкурсних торгів департаменту та секретарем комітету, відповідальними у 2014 році за організацію та проведення процедур закупівлі, так як згідно законодавства останні несуть відповідальність за повноту та достовірність інформації, що оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу.

Щодо безоплатного забезпечення у 2015 році громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 4 категорії, високовартісними медичними препаратами та технологіями, всупереч чинній на той час редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то суд першої інстанції встановив, що відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для комплексного медико-санітарного забезпечення та лікування онкологічних захворювань із застосуванням високовартісних медичних технологій, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2014 № 134, департаментом як розпорядником коштів нижчого рівня у 2014 році проводилась закупівля медикаментів та виробів медичного призначення з врахуванням потреб 4 категорії, так як на той час ще не вступили в силу зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно із якими компенсації та пільги громадянам, віднесеним до 4 категорії, скасовано (аркуш акту ревізії 35-42). На протязі листопада-грудня 2014 року, всі закуплені медикаменти та вироби медичного призначення безоплатно передано департаментом відповідним лікувальним закладам.

Однак, суд першої інстанції з'ясував при розгляді справи, що після передачі медикаментів на Департамент не покладено обов'язку здійснювати контроль щодо правильності і законності їх використання лікувальними установами, тому позивач не несе відповідальності за дії посадових осіб цих закладів, які в період з 01.01.2015 по 31.05.2015 використовували закуплені медикаменти для лікування хворих, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії всупереч чинному на той час законодавству. Окрім того, департаментом до лікувальних закладів області було направлено листи щодо необхідності врахування змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку вказаним вище обставинам, суд першої інстанції правильно зазначив, що за вказані вище фінансові порушення, виявлені Держфінінспекцією у Рівненській області, ОСОБА_3 не могла бути притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, так як вони допущені не з її вини. Крім того, законодавством визначений шестимісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Апелянт погодився з таким висновком суду першої інстанції і в цій частині не має заперечень, про що було заявлено в ході апеляційного розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено також, що крім зазначеного вище однією з підстав для звільнення ОСОБА_3 за пунктом 3 статті 40 КЗпП України стало незабезпечення Департаментом повернення (вилучення) 38 автомобілів померлих інвалідів, що привело до недоотримання державним бюджетом фінансових ресурсів на суму 1366,25 тис. грн. З приводу вказаного факту судом належним чином було з'ясовано обставини допущення порушень.

Так, пунктом 1 Порядку забезпечення інвалідів втомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999 (далі-Порядок №999) визначено, що забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - головні управління соціального захисту) або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Пунктом 16 Порядку визначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні іншого члена сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда у разі сплати ним протягом 6 місяців з дня смерті інваліда до бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Абзацом 11, 15 п. 16 Порядку визначено, що вилучення автомобіля здійснюється відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду відповідно за поданням Головного управління соціального захисту.

При розгляді справи в суді першої інстанції та в ході апеляційного розгляду справи встановлено і підтверджено позивачем, що Департамент самостійно до судових органів із поданнями щодо повернення (вилучення) автомобілів не звертався, будь-яких заходів для повернення автомобілів не вчиняв, крім звернень до прокурорських органів у 2010 році та у березні 2015 року напередодні ревізії, хоча звернення місцевих соціальних органів надходили систематично.

З матеріалів справи вбачається, що листи до Прокуратури Рівненської області на протязі останніх 5 років направлялися лише три рази: 19.10.2010 - призначення ОСОБА_3 на посаду директора Департаменту; 29.04.2015 за підписом в.о. директора ОСОБА_5, 31.08.2015 за підписом в.о. ОСОБА_6 - під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності. Суд першої інстанції вірно зазначив, що таке не можна вважати достатніми та вичерпними заходами, спрямованими на забезпечення вилучення автомобілів у родичів інвалідів за рішенням суду.

Абзацом 8 пункту 18 Порядку визначено, що кошти за повернуті (вилучені) головним, районним управлінням соціального захисту автомобілі, а також сплачені членами сімей померлих інвалідів за залишені їм автомобілі зараховуються до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства.

Кошти, сплачені членами сімей померлих інвалідів за залишені їм автомобілі, та кошти за повернуті (вилучені) автомобілі використовуються зокрема для судових витрат у зв'язку з вилученням автомобілів.

З листа Департаменту соціального захисту населення від 02.02.2016 №вх-744/0/01-22/16 вбачається, що для усунення виявлених ревізією порушень у сфері повернення автомобілів після смерті інвалідів вчинено ряд заходів, за наслідками яких усунуто порушень на 219940,34 грн., що додатково свідчить про те, що поважних причин незабезпечення належної організації роботи Департаменту у вказаному напрямку до проведення ревізії не було.

В акті ревізії вказано, що внаслідок несплати до державного бюджету залишкової вартості 38-ми автомобілів родичами померлих інвалідів, протягом шести місяців з дня смерті інваліда, та в подальшому не повернення (не вилучення) цієї кількості автомобілів залишковою вартістю 1366248,66 грн., з яких по 15-ти автомобілях залишковою вартістю 422736,18 грн. - втрачено право на повернення майна, державним бюджетом недоотримано фінансових ресурсів в загальній сумі 1366248,66 грн., що відповідно завдало матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на вказану суму (аркуш 52).

Під час розгляду справи позивачем не надано жодних належних доказів на спростування вказаних висновків акту ревізії.

В ході апеляційного розгляду справи апелянт пояснила, що дії контролюючого органу не оскаржувала, заперечень до акту перевірки на спростування висновків не надавала.

Суд першої інстанції вірно визнав безпідставними посилання позивача на те, що організація роботи по забезпеченню інвалідів транспортними засобами покладена на відділ соціального обслуговування населення управління праці та соціального обслуговування населення департаменту, керівництво яким здійснює заступник директора департаменту ОСОБА_6, який у даному випадку і повинен нести відповідальність за виявлене ревізією порушення в частині не повернення автомобілів родичами інвалідів.

Так, згідно наказу від 30.01.2013 №8 «Про затвердження структури департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації», зокрема, додаток 1 до наказу Розподіл функціональних обов'язків керівництва департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, в якому не передбачено персональної відповідальності заступника директора департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації - начальника управління праці та соціального обслуговування населення (ОСОБА_6.) за діяльність відділу соціального обслуговування населення зокрема та департаменту в цілому.

Разом з тим, згідно із цим Наказом директор департаменту несе персональну відповідальність за виконання на території області покладених на департамент у відповідності до положення про департамент повноважень, встановлених законодавством України, зокрема у сфері соціальної підтримки та надання соціальних послуг інвалідам; забезпечує дотримання законодавства України; затверджує структуру, положення про структурні підрозділи департаменту, посадові інструкції працівників департаменту; планує роботу департаменту та ін.

Згідно із Положенням про Департамент соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 11.01.2013 №5 (далі - Положення) департамент відповідно до визначених завдань виконує наступні функції: організовує роботу із забезпечення інвалідів транспортними засобами; здійснює облік інвалідів та дітей-інвалідів на забезпечення автомобілями відповідно до законодавства України, в тому числі безоплатне та пільгове.

Окрім того, департамент відповідно до визначених завдань організовує виконання Конституції України і законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Мінсоцполітики, розпоряджень голови облдержадміністрації та здійснює контроль за їх реалізацією.

Згідно з пунктом 10 Положення, директор департаменту здійснює керівництво департаментом, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, затверджує посадові інструкції працівників департаменту та розподіляє обов'язки між ними; вживає заходи щодо удосконалення організації та підвищення ефективності роботи департаменту.

Частиною 1 статті 11 Закону України №586-XIV від 09.04.1999 «Про місцеві державні адміністрації», визначено, що керівники структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій очолюють відповідні підрозділи і несуть персональну відповідальність перед головами відповідних державних адміністрацій за виконання покладених на ці підрозділи завдань.

З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку, що позивач, як керівник Департаменту, не забезпечив належну організацію роботи Департаменту в частині повернення (вилучення) автомобілів померлих інвалідів, що привело до недоотримання фінансових ресурсів державним бюджетом на суму 1366248,66 грн. та кваліфікується як порушення трудової дисципліни у виді бездіяльності. У даному випадку проступок містить ознаки триваючого, що розпочався бездіяльністю позивача, продовжувався після накладення на неї дисциплінарного стягнення весь наступний період виконання нею своєї трудової функції аж до звільнення, тому наявні об'єктивні підстави для визнання систематичності порушень трудової дисципліни у ОСОБА_3 і застосування пункту 3 статті 40 КЗпП України.

Суд правильно зазначив, що шестимісячний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності при триваючому порушенні повинен обчислюватися з часу припинення вчинення проступку (а він тривав аж до звільнення), і місячний строк - з часу виявлення (19.10.2015 отримано лист Держфінінспекції у Рівненській області №вх-7321/0/01-45/15). Вказані строки Рівненською облдержадміністрацією дотримано.

Щодо дотримання процедури звільнення ОСОБА_3 згідно із вимогами чинного законодавства, то у відповідності до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що (враховуючи особливі обставини відсторонення позивача від роботи за ухвалою слідчого судді) Рівненською ОДА відібрано письмові пояснення у ОСОБА_3, її ознайомлено під розписку із розпорядженнями від 19.11.2015 № 262-2, від 14.12.2015 № 294-к, що не заперечується сторонами.

Окрім того, представник Рівненської ОДА надав пояснення, що при прийнятті рішення про застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення, облдержадміністрацією, в межах своїх дискреційних повноважень, враховано попередню роботу позивача, факт притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани раніше (розпорядження від 30.03.2015 № 90-к), тяжкість вчиненого проступку з врахуванням обставновки у країні і заподіяну шкоду (фінансові порушення привели до втрат фінансових ресурсів на загальну суму 1366,49 тис. грн.).

Судом з'ясовано, що ОСОБА_3 не є членом виборного органу первинної профспілкової організації, тому дозвіл профспілки на її звільнення в порядку частини 1 статті 43 КЗпП України не запитувався.

Додаткові гарантії при звільненні керівників структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій встановлено статтею 11 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та Порядком призначення на посади та звільнення з посад керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.199 №1374.

Так, Порядком передбачено, що керівники управлінь, відділів, інших структурних підрозділів обласних, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій призначаються на посади та звільняються з посад головами державних адміністрацій за погодженням з відповідними міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади.

Представник позивача стверджує, що вказаний Порядок не дотримано, так як щодо позивача не було проведено службове розслідування за вимогою, Мінісоцполітики України направило лист, згідно з яким останнє не заперечує проти звільнення ОСОБА_3 без наведення будь-яких висновків, як це передбачено, крім того, цей лист, враховуючи строки притягнення до відповідальності, втратив свою значимість.

Однак, наявні в матеріалах справи та досліджені судом докази спростовують вказані твердження, зважаючи на таке.

Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950, не встановлено вимоги призначати і проводити службове розслідування в обов'язковому порядку, а лише визначено дискреційні повноваження керівника державного органу - право приймати рішення на власний розсуд. Відповідь за наслідками розгляду клопотання про проведення службового розслідування позивач отримав.

Листом від 23.10.2015 №6712/0/01-18/15 Рівненською ОДА направлено до Міністерства соціальної політики України пропозицію про погодження звільнення ОСОБА_3 з посади директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації з обґрунтуванням, що за наслідками ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації виявлено фінансових порушень на суму 1366,49 тис. грн., про що Мінсоцполітики України також повідомляла Держфінінспекція у Рівненській області.

Відповідно до пункту 6 Порядку, висновки щодо призначення на посаду або звільнення з посади керівника управління, відділу, іншого структурного підрозділу місцевої державної адміністрації не пізніше десяти днів з дня порушення даного питання надсилаються голові відповідної місцевої державної адміністрації і додаються до особової справи державного службовця за місцем роботи.

У даному випадку слід звернути увагу, що Порядком не передбачено встановленої форми надання такого висновку, тому стверджувати, що лист Мінсоцполітики України від 06.11.2015 № 16943/0/14-15/09, підписаний міністром, виконано з порушенням Порядку, немає підстав.

Спірне розпорядження від 19.11.2015 №262-к «Про звільнення ОСОБА_3.» прийнято в межах триденного строку визначеного Порядком, тому суд не погоджується з твердженням представника позивача, що погодження Мінсоцполітики України втратило свою актуальність (чинність) на час прийняття рішення.

Щодо доводів позивача про те, що діючим законодавством не передбачено посади «в.о. голови адміністрації» і відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарне стягнення до ОСОБА_3 міг застосувати лише особисто голова адміністрації, судом встановлено наступне.

Згідно із розпорядженнями голови облдержадміністрації від 19.11.2015 № 52-в, від 08.12.2015 № 291-к голова адміністрації був відсутнім, у зв'язку з цим обов'язки голови адміністрації покладено на першого заступника голови адміністрації Приварського Ю.Ю.

Стаття 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачає, що у разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації, вказане дублюється і у розпорядженні голови Рівненської обласної державної адміністрації від 30.05.2014 № 205 «Про розподіл функціональних повноважень керівництва обласної державної адміністрації».

Слід звернути увагу, що вказана стаття Закону не містить жодних застережень, які функції і повноваження, не має права виконувати перший заступник голови адміністрації в разі заміщення голови, тому доводи представника позивача, що виконуючи обовязки голови адміністрації Приварський Ю.Ю. не мав повноважень приймати рішення щодо звільнення ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

З метою з'ясування усіх обставин у справі, в порядку статей 65, 77, 141 КАС України, судом допитано в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_7 - начальник Відділу контролю у соціальній сфері та культурі Держфінінспекції в Рівненькій області, ОСОБА_6 - заступник директора Департаменту, начальник Управління праці та соціального обслуговування населення, ОСОБА_8 - заступник начальника Управління праці та соціального обслуговування населення - начальник відділу соціального обслуговування населення, ОСОБА_9 - головний спеціаліст Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Свідками було підтверджено, що на жодного працівника відділу соціального обслуговування населення не покладено обов'язки щодо організації та проведення роботи, здійснення контролю за сплатою суми викупу, перерозподілу автомобілів, їх повернення (вилученням), в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, ведення справ інвалідів, згідно пред'явлених для ревізії посадових інструкцій та розподілу посадових обов'язків.

Це ж підтверджено і висновками акту ревізії на сторінці 51. Відтак, відповідно до пункту 10 Положення про Департамент, за перелічену вище роботу відповідає керівник, тобто позивач. Також свідки пояснили, що під час ревізії встановлено, що органи прокуратури не інформувались про факти щодо неповернення автомобілів. В акті ревізії міститься інформація щодо звернення до прокуратури по конкретному списку інвалідів, але він не стосується питання повернення автомобілів. Свідки пояснили в суді першої інстанції, що керівник Департаменту (позивач) не надавав жодних вказівок щодо необхідності проведення роботи по поверненню автомобілів або коштів за них. У відділі немає спеціалістів по підготовці претензійно-позовних документів. Цим займається загальний юридичний відділ. Така робота вже почала проводитися після ревізії та звільнення ОСОБА_3 Так, частина автомобілів вже повернута, за частиною автомобілів сплачені кошти, а відносно 9 автомобілів підготовлено та подано позовні заяви щодо їх повернення. Вказане підтверджено матеріалами, наданими для огляду при апеляційному розгляді справи.

При цьому, безпідставними є посилання апелянта на те, що вона знаходилася на лікарняних та була усунута від виконання обов'язків у зв'язку із кримінальною справою, оскільки усунуто її було лише в середині вересня 2015 року. А в період з 30.03.2015 р. (з моменту останнього дисциплінарного стягнення) по вересень 2015 року вона не привела в порядок роботу з повернення автомобілів та не вжила жодного заходу для усунення цих порушень.

Дослідивши представлені докази, суд першої інстанції встановив належним чином обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку і зробив обгрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оспорювані розпорядження від 19.11.2015 № 263-к «Про часткове призупинення дії розпорядження голови облдержадміністрації від 19.11.2015 №262-к «Про звільнення ОСОБА_3.»» та від 14.12.2015 № 294-к «Про ОСОБА_3.» є правомірними, прийняті на підставі та в межах наданих повноважень, з дотриманням норм чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За приписами вказаної норми позивач не звільняється від доказування. Проте, нею не надано доказів на підтвердження неправомірності дій відповідачів, не спростовано їх доводи та твердження. Щодо посилань апелянта на те, що до неї було упереджене ставлення з боку керівництва, то на підтвердження цього нею не було надано жодного доказу.

В той самий час останніми, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України надано докази на підтвердження правомірності прийнятих ними рішень та спростовано доводи позивача.

Постанову судом першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" березня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" серпня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Перший заступник голови Рівненської обласної державної адміністрації Приварський Юрій Юрійович м.Просвіти,1,м.Рівне,33000 Рівненська обласна державна адміністрація м-н Просвіти,1,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,