Справа № 756/6137/16-а
Суддя: Камбулов Д. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.08.2016 Справа № 756/6137/16-а
Провадження № 2-а/756/245/16
Ун. № 756/6137/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Камбулова Д.Г.,

при секретарі - Ковган О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотаннями щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки в адміністративних межах Бучанської міської ради Київської області з цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» не більше 0,10 га в порядку ст. 118, 121 Земельного кодексу України, до клопотання позивачем долучено графічні матеріали з позначенням контуру бажаної до відведення у його власність земельної ділянки, копію паспорта, копію реєстраційного номера облікової картки платника податків (РНОКПП), та копію довідки про залучення ОСОБА_2 до заходів антитерористичної операції. На пленарному засіданні сесії міської ради 24 грудня 2015 року Бучанська міська рада Київської області прийняла рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак у своєму рішенні відповідач взагалі не вказав підстав для відмови. Позивач вважає, що рішення відповідача прямо суперечить Конституції України, Земельному кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської міської ради Київської області № 94-4-VIІ від 24 грудня 2015 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 згідно з графічними матеріалами до клопотання (заяви) № 9, зареєстрованої у Бучанській міській раді Київської області від 26 листопада 2015 року, у власність (площею 0,1000 га) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зобов'язати відповідача повторно розглянути зазначене вище клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (площею 0,1000 га) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, які складають 4409,60 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позови у повному обсязі. Зазначив, що позивач має право звертатися до місцевої ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки необмежену кількість разів, законом не обмежує таке право позивача. У своїй заяві представник позивача просив розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги, що є предметом розгляду в цій справі, задовольнити у повному обсязі, зобов'язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві представник відповідача просив розглянути справу за відсутності свого представника. У запереченнях проти позову представник відповідача зазначив, що до Бучанської міської ради Київської області від позивача надійшло 15 клопотань у листопаді 2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, такі клопотання 24 грудня 2015 року були винесені на розгляд сесії міської ради. Бучанська міська рада Київської області вирішила відмовити у задоволенні клопотань позивача, керуючись ст. 12, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». До своїх клопотань позивач долучив три ідентичні копії публічної кадастрової карти України, зокрема без зазначення на ній області, району, міста (як нібито графічні матеріали) із позначеннями земельних ділянок на невідомій території України. Підставою для відмови у задоволенні клопотань позивача відповідно до оскаржуваного рішення є визначені ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстави, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта. Відтак, представник відповідача вважає, що в даному випадку не вбачається бездіяльності міської ради, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваних рішень. Представник відповідача у запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим Службою безпеки України 29 січня 2010 року. Згідно з довідкою Управління роботи з особовим складом СБ України від 24 грудня 2014 року № 11/1/5-1041 ОСОБА_1 у періоди з 7 по 13 квітня 2014 року, з 14 по 28 квітня 2014 року, з 4 по 17 червня 2014 року та з 11 по 27 серпня 2014 року був залучений до заходів антитерористичної операції. (а.с. 19, 29)

26 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Бучанської міської ради Київської області з клопотанням № 9 в порядку, передбаченому ст. 118 Земельного кодексу України.

У клопотанні позивач послався на те, що він брав участь у антитерористичній операції, має посвідчення ветерана війни - учасника бойових дій, не використав своє право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва. За таких обставин, позивач у своєму клопотанні просив Бучанську міську раду Київської області надати згоду на розробку проекту землевідведення земельної ділянки НОМЕР_1 відповідно до графічного матеріалу, яка розташована в м. Буча, КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 132 - згідно з публічної кадастрової карти, орієнтовного розміру 0,1000 га., з цільовим призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (а.с.26-27).

Листом від 06 січня 2016 року відповідач надіслав на адресу позивача витяг з вищенаведеного рішення. (а.с. 23).

У відповідності до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об'єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 19 ЗК України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, серед яких в окрему категорію виділені землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

За приписами ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК України врегульовано наступний порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Служби безпеки України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до ст. 12 Закону учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, у тому числі, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач, як учасник бойових дій має право на першочергове отримання у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва, городництва.

У листопаді 2015 року позивач звернувся до Бучанської міської ради Київської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у місті Буча Київської області.

До заяви позивачем був долучений графічний матеріал, на якому зображено витяг з публічної кадастрової карти України, де червоним відмічені земельна ділянка, бажана для відведення. У заяві вказане місце розташування такої земельної ділянки, номер зони, квартал та код класифікатора об'єктів адміністративно-територіального устрою України, що відповідає місту Буча.

При розгляді клопотання позивача, який є предметом розгляду у даній справі, відповідач своїм рішенням відмовив у задоволенні такого. При цьому, як вбачається з оскаржуваного рішення та пояснень представника відповідача, позивачу не було надано жодної згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Буча.

У вищенаведеному рішенні відповідача зазначено, що міська рада керувалася ст. 12, ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою визначені ч. 7 ст. 118 ЗК України. Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення послався лише на вказану норму закону. Разом з тим, відмова суб'єкта владних повноважень у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована в м. Буча, не є вмотивованою, оскільки у тексті оскаржуваного рішення міської ради відсутні будь-які посилання на фактичні обставини, що стали причиною для прийняття таких рішень.

У своїх запереченнях проти позову відповідач вказує підставу відмови у задоволенні клопотання позивача як невідповідність місця розташування об'єкта, посилається на те, що у графічних матеріалах, долучених позивачем, відсутні посилання на область, район, місто, звідки отримано витяг з публічної кадастрової карти України

Суд не може прийняти такі пояснення представника відповідача як спроможні, оскільки оскаржувані рішення прийняті колегіально депутатами міської ради, наведених вище посилань на фактичні обставини не містять.

Приписами частини 7 статті 118 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні згоди на розробку проекту землевідведення, органом місцевого самоврядування може бути встановлена невідповідність об'єкта (земельної ділянки) вимогам законів, нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відтак, міська рада при вирішенні клопотання позивача по суті повинна була конкретизувати у чому саме полягає невідповідність об'єкта, у тому числі його місце розташування, вимогам законів, нормативно-правових актів чи іншої містобудівної документації. Відсутність на витягу з публічної кадастрової карти України, наданого в якості графічного матеріальну, посилань на область, район, місто не є встановленою законом підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у тому числі, з огляду на те, що ОСОБА_1 у своєму клопотанні вказав місце розташування земельної ділянки.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, постановляє визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської міської ради від 24 грудня 2015року № 94-4-VIІ в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в м. Буча, зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок (площею 0,1000 га) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу, тощо.

Згідно з ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 долучено договір про надання правової допомоги, укладені між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4

ФОП ОСОБА_4 має кваліфікацію магістра права, є суб'єктом підприємницької діяльності, який займається діяльністю у сфері права, що підтверджується дипломом магістра, свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витягом з реєстру платників єдиного податку. Відповідно до актів виконаних робіт правова допомоги, надана позивачу, полягала у складанні (написанні) для ОСОБА_1 позовної заяви про визнання протиправним рішення Бучанської міської ради Київської області та зобов'язання вчинити певні дії з метою звернення до адміністративного суду. На складання позовної заяви виконавцем витрачено по вісім годин, що становить 4409,60 грн. з розрахунку 551,20 грн. за одну годину роботи.

Приймаючи до уваги те, що законом встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, який може бути стягнути з суб'єкта владних повноважень а у разі задоволення позову, суд вважає, що право позивача на компенсацію понесених витрат на правову допомогу ґрунтується на вимогах Закону, а відтак суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 4409, 60 грн., а також в дохід держави судовий збір у загальному розмірі 1102, 40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області.

Згідно з ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 118 Земельного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 11, 71, 88, 94, 159, 160, 162, 186, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бучанської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Бучанської міської ради Київської області № 94-4-VIІ від 24 грудня 2015 року «Про розгляд заяв громадян» в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 згідно з графічними матеріалами до клопотання № 9, зареєстрованого у Бучанській міській раді Київської області від 26 листопада 2015 року № М-2445, у власність (площею 0,1000 га) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов'язати Бучанську міську раду Київської області повторно протягом одного календарного місяця з дня набрання постановою законної сили розглянути клопотання ОСОБА_1 від 26 листопада 2015 року № М-2445 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 згідно з графічними матеріалами, у власність (площею 0,1000 га) для будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з Бучанської міської ради Київської області в дохід держави судовий збір у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області.

Стягнути з Бучанської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 4409 (чотири тисячі чотириста дев»ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської міської ради Київської області.

Зобов'язати Бучанську міську раду Київської області подати до суду звіт про виконання судового рішення у двомісячний строк з дня набрання даною постановою законної сили.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Д.Г. Камбулов