Справа № 804/2878/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 р. Справа № 804/2878/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя - Ляшко О.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Управління Державної Казначейської служби України в м. Новомосковську про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1М.) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Відповідач, або Новомосковська ОДПІ), третя особа: Управління Державної Казначейської служби України в м. Новомосковську в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог,просить суд:
В судовому засіданні 21.07.2016 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві.
В судове засідання 01.08.16р. представник позивача не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Представник відповідача, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, при цьому представник відповідача надіслав до суду заперечення проти задоволення позову, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись, що з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким введено новий податок з громадян України - транспортний податок, обовязок сплати якого розповсюджується на власників автомобілів певної технічної характеристики (3000 к.см. обєм циліндрів двигуна) та відповідного часу використання ( до 5 років з моменту випуску). Отже, дію Закону, який ввів новий вид податку, законодавець повязує з настанням фактів та подій, що стосуються характеристики автомобіля його потужності та часу використання транспортного засобу станом на відповідний рік, починаючи з 2015р. Отже, відповідач вважає, що позивач є плаником транспортного податку, будь-які підстави для звільнення його від сплати вказаного податку відсутні, а відтак оскаржуване рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, є правомірним та обґрунтованим.
Третя особа, про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлена належним чином докази чого наявні в матеріалах справи, в судове засідання свого представника не направила.
Враховуючи звернення представника позивача з клопотаннями про розгляд справи в порядку письмового провадження, з урахуванням відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, на підставі приписів ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення відповідача, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 є власником автотранспортного засобу, а саме: легкового автомобілю - TOYOTA, модель: HIGHLANDER, 2010 року випуску, об'єм двигуна - 3456 куб. см, клір-білий, номерний знак: АЕ8500 ЕК, дата реєстрації в Україні - 28.09.2013 року.
Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві та запереченнях проти позову, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).
З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким введено новий податок з громадян України - транспортний податок.
Рішенням Новомосковської міської ради №1216 від 23.01.2015р. «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» встановлено з 01.01.2015 року на території міста Новомосковськ податок на майно в частині транспортного податку, оскільки Рішення «Про затвердження транспортного податку по м. Новомосковську» набирає чинності з 01.01.2015р.

Відповідно до ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (п.267.1.1). Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (п.267.2.1). Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.267.3.1). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (п.267.4). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.267.5.1). Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.267.6.1).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики (п.267.6.3). Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.267.7.1). Транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.267.8.1).

Судом встановлено, що об'єктом оподаткування у спірному податковому повідомленні-рішенні є легковий автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2010 року випуску, у зв'язку з чим, суд зазначає таке.

Відповідно до п.п. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію (п.п. 14.1.124 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби (п.п.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України).

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року.

Відповідно до вказаного порядку: якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі.

У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що п'ятирічний термін використання автомобіля NISSAN TEANA 2010 року випуску станом на 01.01.2015 року сплинув, а відтак зазначений автомобіль не є об'єктом оподаткування за транспортним податком відповідно до приписів ПК України.

Також, суд погоджується з доводами позивача стосовно можливості застосування контролюючим органом положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та рішення Новомосковської міської ради №1216 від 23.01.2015р. «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року, з огляду на наступне.

Пунктом 4.3 ст. 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому згідно п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо установлення місцевих податків, визначені ст. 12 Податкового кодексу України.

Згідно ст. 8 Податкового кодекс України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписи пп. 10.1.1 п. 10.1 та п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України відносять до місцевих податків податок на майно в частині транспортного податку.

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 Податкового кодексу України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України.

Відповідно пп. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Разом з цим п. 5 р. XIX "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечити у місячний термін з дня набрання чинності цим Кодексом прийняття рішень щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених цим Кодексом.

Так, з наведеного вище вбачається, що безпосереднє встановлення місцевих податків, а отже і транспортного податку, віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 143 Конституції України.

Таким чином, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Транспортний податок установлено рішенням Новомосковської міської ради XLVIX сесії Новомосковської міської ради VI-го скликання №1216 від 23.01.2015, у зв'язку з чим застосування контролюючим органом положень Податкового кодексу України з урахуванням внесених Законом змін та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що відповідачем під час розгляду справи не було доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення, тому суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення - рішення.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача усунути негативні наслідки у звязку з винесенням рішення від 16.06.15р. №27024-17, а саме, повернути ОСОБА_1 25000грн., то слід зазначити наступне.

14.03.16р. позивач звертався до Новомосковьскої ОДПІ з заявою про повернення коштів в сумі 25000грн. на підставі ст.43 ПК України, оскільки на думку позивача, кошти сплачені помилково та підлягають поверненню.

Листом від 31.03.16р. №5073/10/64-08-13-01 Новомосковська ОДПІ повідомила позивача про те, що автомобіль «TOYOTA», 2010 року випуску, із обємом двигуна 3456 кубічних сантиметри право власності на який зареєстровано 28.09.13р. згідно п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України є обєктом оподаткування транспортним податком у 2015р. та сплачені грошові кошти на код платежу 18011000 в розмірі 25000грн. не підлягають поверненню платнику ОСОБА_1

Враховуючи той факт, що даним судовим рішенням скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.06.15р. № 27024-17 за яким позивач сплатив 25000 грн. по зобов'язанню по транспортному податку з фізичних осіб, що підтверджується квитанцією №35 та те, що відповідач до суду не надав жодних документів, які підтверджують наявність за позивачем податкового боргу на день розгляду справи, судом встановлена обставина відсутності заборгованості, а кошти в сумі 25000грн. є надмірно сплаченими та підлягають поверненню позивачу з огляду на таке.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Умовами повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, відповідно до приписів статті 43 Податкового кодексу України є помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобовязань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України 43.5. контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як було зазначено судом вище, Новомосковською ОДПІ за заявою позивача не був складений висновок про повернення відповідних сум коштів не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, оскільки податкове повідомлення рішення від 16.06.15р. №27024-17 було чинним та на думку відповідача автомобіль «TOYOTA», 2010 року випуску, із обємом двигуна 3456 кубічних сантиметри право власності на який зареєстровано 28.09.13р. згідно п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України був обєктом оподаткування транспортним податком у 2015р.

Однак такі посилання відповідача спростовані змістом даного рішення, яким встановлено, що спірний автомобіль не є обєктом оподаткування у 2015р., а тому наявні умови для повернення фізичній особі ОСОБА_1 суми переплати по транспортному податку з фізичних осіб з огляду на те, що такі дії податкового органу та такі підстави для повернення надміру сплачених сум грошового зобов'язання передбачені нормами Податкового кодексу України та іншого діючого податкового законодавства.

Відповідно до Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 року за № 146/24923 та затвердженого наказом Міністерством доходів і зборів України, Міністерством фінансів України 30 грудня 2013 року № 882/1188 (наказ був чинний на час звернення позивача із заявою), повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку, за платежами, належними державному бюджету, орган Міндоходів у строк не пізніше ніж пять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з Реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки суд встановив, що ОСОБА_1 07.08.2015 сплачено транспортний податок в розмірі 25000, 00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення №27024-17 від 16.06.2015, яке скасоване судовим рішенням, позовна вимога про зобов'язання повернути сплачені грошові кошти в сумі 25000,00 грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки це є способом відновлення прав позивача у випадку скасування рішення, яким визначено податкове зобовязання. Також на підставі частини 2 статті 11 КАС України суд частково виходить за межі другої позовної вимоги позивача та вважає правильним способом захисту позивача вимогу про зобовязання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обовязків щодо повернення надміру сплачених грошових коштів, реалізувати наступним чином, а саме: зобовязати Новомосковську ОДПІ надати за відповідною заявою ОСОБА_1 до органу казначейства висновок про надміру сплачених позивачем сум грошового зобовязання з транспортного податку у розмірі 25000грн.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжними дорученнями № 5653.9188 від 19.05.2016 року позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 551,20 гривень.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Управління Державної Казначейської служби України в м. Новомосковську про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 27024-17 від 16.06.2015 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Зобовязати Новомосковську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надати до Управління Державної Казначейської служби України в м. Новомосковську висновок щодо надміру сплачених ОСОБА_1 сум грошового зобовязання з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн.

Стягнути з Новомосковської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (51200, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 гривень (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя ОСОБА_2