Справа № 817/613/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2016 р.Р і в н е 817/613/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Єрмошкіна Л.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ТОВ "Коляда"
до Рівненської митниці ДФС
про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЯДА" з позовом до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару №204050000/2016/000001/2 та картку відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001 від 13.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов контракту, укладеного з Фірмою Бт «Пачаи-Малом» (м.Пача, Венгрія) позивачем імпортовано партію товару (мак харчовий голубий код ТН ВЕД (Товарна номенклатура зовнішньоекономічної діяльності) НОМЕР_1 (120791 насіння маку; 1207 91 100 0 для сівби; НОМЕР_1 - інші)), який заявлено до митного оформлення за митною вартістю, визначеною умовами договору, додавши до фактурної вартості витрати на транспортування товару. За результатами консультацій між митним органом та декларантом відповідачем було прийнято оспорювані рішення, якими карткою відмовлено у прийнятті митної декларації та скориговано митну вартість товару із застосуванням резервного методу визначення митної вартості на підставі інформації про вартість товару за тим же зовнішньоекономічним контрактом від того ж виробника та країни виробництва, на таких самих комерційних умовах поставки (МД №204050000/2015/016136). Оскільки позивач вважає, що надані для митного оформлення документи містять відповідні розрахунки митної вартості згідно укладеного зовнішньоекономічного контракту, у відповідача відсутні підстави відмовляти у прийнятті декларації та коригувати митну вартість товару, а тому рішення відповідача є протиправними та належать до скасування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, вказав, що для митного оформлення імпортованих товарів товариством було подано усі необхідні документи, з яких можливо було прослідкувати правильність визначення числового значення заявленої митної вартості. При цьому зазначив, що неможливість подання додаткових документів була обґрунтована об'єктивними причинами, викладеними товариством в листі до митного органу.

Відповідач проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення на адміністративний позов, відповідно до яких вважає позовні вимоги безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у ході проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, посадовою особою Рівненської митниці було встановлено, що у документах, наданих декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містяться всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, та виявлені окремі розбіжності, а тому митний орган правомірно, на переконання відповідача, дійшов висновку про не включення позивачем до митної вартості числових значень всіх витрат, пов'язаних із придбанням товару. Враховуючи те, що на повідомлення про надання додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару позивачем не було надано належних документів на підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованих товарів, та виходячи з того, що документи, надані декларантом в якості підтвердження числових значень складових задекларованої митної вартості товарів, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, у митного органу були відсутні підстави для визнання митної вартості оцінюваного товару, заявленої декларантом, за основним методом. На підставі вищевикладеного відповідачем із врахуванням інформації, наданої декларантом до митного оформлення та відомостей, наявних у митного органу, прийнято рішення про коригування митної вартості товару №204050000/2016/000001/2 та картку відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001 від 13.01.2016 року, що винесені у відповідності до приписів Митного кодексу України. З таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у письмових заперечення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги належать до задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 02.10.2014 року між ТОВ «Коляда» та компанією-постачальником Фірма Бт «Пачаи-Малом» (м. Пача, Венгрія), укладений контракт №2/2014, відповідно до якого предметом є поставка товару маку харчового голубого код ТН ВЕД (Товарна номенклатура зовнішньоекономічної діяльності) НОМЕР_1 (120791 насіння маку; 1207 91 100 0 для сівби; НОМЕР_1 - інші)).

Відповідно до п.2 Контракту, ціна продукції, назва продукції та її кількість визначаються в інвойсах по кожній конкретній поставці. Попередня загальна сума Контракту складає 500000ЄВРО.

На виконання умов даного контракту, на адресу позивача 14.12.2015р. було направлено рахунок-фактуру №2015/00558 в якому вказана: назва товару мак харчовий для переробки код ТН ВЕД НОМЕР_1; вага товару 22000,00кг; ціна одиниці товару -1.57 ЄВРО за 1кг та загальна сума 34540ЄВРО.

21.12.2015р. та 24.12.2015р. позивачем платіжними дорученнями №63 та 64 відповідно, перераховані кошти в іноземній валюті на рахунок постачальника на загальну суму 34540,00ЄВРО в якості попередньої оплати за макове зерно код ТН ВЕД НОМЕР_1 згідно Контракту 2/2014. Відповідно до «Пакувального листа» 05.01.2016, мак харчовий для переробки 3 сорт, 2015 року врожаю в поліпропіленових мішках по 50кг в кількості 440шт. вагою 22000кг+вага тари 35кг згідно номера рахунку 2015/00558 було завантажено на автомобіль номером AO4155AO/AO6147XX зі складу Фірми Бт «Пачаи-Малом» у м.Пача, Венгрія.

Даний товар заявлений позивачем до митного оформлення на підставі митної декларації від 11.01.2016 року №204050000/2016. Фактура вартість товару визначена на рівні 34540,00ЄВРО (1.57ЄВРО за 1кг), а митна вартість 880017,46грн. Визначення митної вартості товару здійснена позивачем за основним методом, тобто за ціною Контракту щодо товарів, які імпортуються, додавши до фактурної вартості витрати на транспортування. Разом з митною декларацією позивачем надано митному органу такі документи: інвойс №2015/00558 від 14.12.2015р.; пакувальний лист; доповнення до Контракту №3; Контракт №2/2014 від 02.10.2014р.; договір на перевезення вантажу від 11.08.2014р.; карантинний штамп; штамп радіології; дозвіл ветеринарної служби; сертифікат походження товару; сертифікат якості; комерційну пропозицію; митну декларацію країни відправлення.

11.01.2016р. митним органом сформовано та направлено позивачу повідомлення щодо надання оригіналів документів, зазначених в митній декларації. Такі оригінали були позивачем надані.

12.01.2016р. відповідач повідомленням запропонував позивачу надали додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару на умовах поставки; виписку з бухгалтерської документації продавця товару, що обґрунтовує вплив зниження вартості сировини на собівартість товару та піддається обчисленню; фіто санітарний сертифікат країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інформацію біржових організацій про вартість товару.

12.01.2016р. позивач предявив задекларований товар та надав відповідь на повідомлення, до якого був доданий фіто санітарний сертифікат та калькуляцію. Цього ж числа відповідач додатково запитував на додаткові матеріали, на що позивачем 13.01.2016р. надана відповідь про їх відсутність і подана остаточна декларація.

13.01.2016р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товару №204050000/2016/000001/2, внаслідок якого митна вартість збільшена з 1.57ЄВРО до 1.7967Євро за 1кг не включаючи вартість перевезення та прийнято картку відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товару №204050000/2016/000001/2, метод 1 не застосовано у звязку з: не заявлення декларантом характеристики товару щодо різновидності маку (голубий), які наявні у товаросупровідних документах; не визначено термін дії комерційної пропозиції; в декларації країни відправлення не вказано комерційні умови поставки; не вказані вартість упаковки, маркування та завантаження на транспорт у документах про собівартість товару; сума собівартості подана у калькуляції відрізняється від фактурної вартості товару.

13.01.2016р. відповідачем складено картку відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001 від 13.01.2016 року.

Не погодившись з такими рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобовязаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частини 2 статті 52 Митного кодексу України).

Частинами 1-2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4)виписку з бухгалтерської документації;

5)ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3)невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, частиною 1 статті 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2)другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частин 2 та 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57).

Відповідно до частини 4 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1)витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2)належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3)роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4)відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5)витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6)витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7)витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу положень частин 1 - 3 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз вищевикладених положень Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари, митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставами, через які відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість імпортованих товарів, та відмовив у митному оформленні є, зокрема,: не заявлення декларантом характеристики товару щодо різновидності маку (голубий), які наявні у товаросупровідних документах; не визначено термін дії комерційної пропозиції; в декларації країни відправлення не вказано комерційні умови поставки; не вказані вартість упаковки, маркування та завантаження на транспорт у документах про собівартість товару; сума собівартості подана у калькуляції відрізняється від фактурної вартості товару.

Судом досліджено, що п.2 Контракту передбачено, ціна на товар зазначена в Євро та включають в себе: вартість продукції, упаковки, маркування, завантаження на автомобільний транспорт, експертне митне оформлення продавця, вартість мішкотари та необхідні документи. Ціна продукції визначається на кожну поставку в інвойсах по кожній конкретній поставці.

Відповідно до п.4 Контракту, кожна партія Продукції повинна супроводжуватися наступними документами: вантажна митна декларація; фіто санітарний сертифікат Державної інспекції по карантину рослин; товаротранспортна накладна СМR; сертифікат якості (оригінал); сертифікат походження (оригінал); рахунок-фактура (оригінал); пакувальний лист (за наявності).

В судовому засіданні встановлено, що весь перелік документів, наданий позивачем відповідачу при митному оформленні товару повністю відповідає визначеному переліку згідно Контракту. Фіто санітарний сертифікат був наданий позивачем під час процедури консультацій з митним органом. Щодо виписок з бухгалтерської документації, то відповідачем не надано жодного обґрунтування щодо необхідності такого документа та його взаємозвязку з митною вартістю товару, заявленою позивачем при митному оформленні. Твердження відповідача про відсутність характеристики товару щодо різновидності не відповідає дійсності, так як характеристика товару вказана у Контракті та сертифікаті якості. Також відповідач посилається на відсутність визначеного терміну дії комерційної пропозиції, однак не зміг пояснити, яким чином подання такого документа підтвердить ціну товару, що була сплачена позивачем. Крім того, подання такого документа не передбачено ст.53 МК України, як і не передбачено подання довідки про собівартість товару, яка, до речі, не може вплинути на митну вартість товару. Тут варто зазначити, що вартість товару встановлюється власником цього товару (продавцем), а покупець лише його оплачує згідно Контракту та інвойсу, тим більше, що сторони Контракту керуються вільними цінами на ринку. Щодо відсутності комерційних умов поставки в митній декларації країни відправлення, то вказану митну декларацію заповнює країна відправника, а не позивач, а ст.53 МК України передбачено лише подання такої декларації для огляду, що і було зроблено позивачем. Посилання відповідача, як на підставу прийнятих рішень, розбіжності у строках оплати товару є не обєктивними, оскільки така причина не впливає жодним чином на визначення митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем для митного органу документи не містили жодних розбіжностей, а також містили усі необхідні відомості, які підтверджують числові значення складових заявленої митної вартості товарів, визначеної декларантом за основним методом - за ціною договору, із дотриманням вимог Митного кодексу України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 01.10.2013 року по справі №21-354а13, наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів

Під час розгляду даної адміністративної справи відповідачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Між тим, згідно оскаржуваного рішення, на момент його прийняття, у відповідача була наявна інформація, яка призвела до виникнення у нього сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів імпортованих на підставі митної декларації від 07.09.2015 року №204050000/2015/016135 (рахунок№2015/00252 від 14.08.2015, згідно якого зафіксовано вищу вартість товару, також урожаю 2015 року за тим же зовнішньоекономічним контрактом від того ж виробника та країни виробництва та на тих самих комерційних умовах поставки.

З приводу чого суд зазначає, що наявність такої інформації не може слугувати самостійною підставою для висновків відповідача щодо заявлення позивачем неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість імпортованих товарів, у тому числі щодо її невірного визначення, оскільки це не передбачено статтями 54, 55 Митного кодексу України. До того ж відповідач не підтвердив у рішенні належними та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах вагомих розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в межах спірних правовідносин не повинен був застосовувати другорядні методи визначення митної вартості, отже її визначення повинно було здійснюватися за основним методом - за ціною договору.

За наведених обставин, вимоги позивача є правомірними і обґрунтованими, підтверджені усіма необхідними дослідженими судом належними і допустимими доказами та належать до задоволення в повному обсязі, а відтак рішення Рівненської митниці ДФС про коригування митної вартості товару №204050000/2016/000001/2 та картка відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001 від 13.01.2016 року є протиправним та належать до скасування.

Судові витрати присуджуються на користь позивача з Державного бюджету України у відповідності до вимог ч.1 ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №204050000/2016/000001/2 та картку відмови у митному оформленні товару №204050000/2016/000001 від 13.01.2016.

Присудити на користь позивача ТОВ "Коляда" за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Рівненської митниці ДФС судовий збір у розмірі 3146 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.