Справа № 809/891/16
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Справа № 809/891/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Котик Д.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Калуської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 21 733, 91 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2016 Калуська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 21 733, 91 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, статті 176 Податкового кодексу України не сплачено податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2012-2014 роки у сумі 4 138,91 гривень та 170 гривень штрафних санкцій; 340 гривень штрафних санкцій, нарахованих за неподання податкових декларацій акцизного податку з реалізації субєктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів за лютий-березень 2015 року; 85 гривень штрафних санкцій, нарахованих за порушення законодавства про регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій; 17 000 гривень адміністративних штрафів, нарахованих за порушення законодавства про патентування, внаслідок чого утворено податковий борг в розмірі 21 733,91 гривень, який ним не сплачено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні 10.08.2016 позовних вимог не визнав, з підстав викладених в письмовому запереченні. Вказав суду, що підстави для стягнення штрафних санкцій у сумі 17 000 гривень відсутні, оскільки за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.03.2015 у справі №345/852/15-ц його визнано винним за частиною 1 статті 155-1 (порушення порядку проведення розрахунків) Кодексу України про адміністративні правопорушення й згідно статті 22 даного Кодексу звільнено від адміністративної відповідальності, а провадження у справі закрито. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач в судове засідання 16.08.2016 не зявився без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористався, а тому, у відповідності до положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу вирішено за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд робить висновок, що даний адміністративний позов підставний та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на податковому обліку у Калуській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, є платником податку на доходи фізичних осіб.

Відповідачем допущено утворення податкового боргу в розмірі 21 733, 91 гривень, що виник в результаті несплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у розмірі 4 138,91 гривень та 170 гривеньштрафних санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням за № від 20.08.2014;

- штрафних санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням за № від 08.05.2015, застосованих за неподання податкових декларацій акцизного податку з реалізації субєктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 340 гривень;

- штрафних санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням за № від 02.03.2015, застосованих за порушення законодавства про регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 85 гривень;

- штрафних санкцій, визначених податковим повідомленням-рішенням за № від 02.03.2015, застосованих за порушення законодавства про патентування у сумі 17 000 гривень.

Суми невиконаних відповідачем грошових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності визначені податковими деклараціями про майновий стан і доходи за 2012 рік, 2013 рік та за 2014 рік з додатками до них - розрахунком податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності у 2012-2014 роках, поданих відповідачу 24.01.2013, 06.06.2014 та 09.02.2015 (а.с.13-15, 16-19, 20-22).

Відповідачем також несвоєчасно подано податкову деклараціюпро майновий стан і доходи за 2013 рік, що зафіксовано в акті камеральної перевірки декларації про майновий стан і доходи за №1870/1700/НОМЕР_1 від 20.08.2014 (а.с.12).

Факти неподання податкових декларацій акцизного податку з реалізації субєктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів за лютий та березень 2015 року, виявлені податковим органом та зафіксовані в акті про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності акцизного податку з реалізації субєктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів за №670/210/НОМЕР_1 від 08.05.2015 (а.с.10).

Порушення відповідачем статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії), пункту 11 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів) позивачем виявлено та зафіксовано в акті фактичної перевірки за №24/09-19-2-11-1/НОМЕР_1 від 20.02.2015 (а.с.28-29).

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з чинних на час виникнення правовідносин нормативно-правових актів та зазначає їх зміст у відповідній редакції.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

Пунктом 9.1. статті 9 Податкового кодексу України встановлено, що до загальнодержавних належать податок на доходи фізичних осіб (підпункт 9.1.2), акцизний податок (підпункт 9.1.4).

Згідно пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Підпунктом 212 пункту 212.1 статті 212 даного Кодексу визначено, що платником акцизного податку є особа субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів, до яких за змістом пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначені обов'язки платника податків, згідно положень якої платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

Положеннями статті 36 Податкового кодексу України визначено суть податкового обов'язку, згідно положень якої податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1).

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 113.1 статті 113 даного Кодексу строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 120.1 статті 126 цього Кодексу неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг із змінами та доповненнями.

Частиною 1 статті 17 даного Закону встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції, зокрема, у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості (пункт 6).

Відповідальність за порушення норм Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлена статтею 17 даного Закону, частиною 2 якої закріплено, що у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

У відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошові зобовязання відповідача з сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2012-2014 роки у сумі 4 138,91 гривень у відповідності до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, є узгодженими з моменту подання декларацій про майновий стан і доходи за вказаний період, а грошові зобовязання відповідача зі сплати штрафних (фінансових) санкцій у загальній сумі 17 595 гривень, визначених вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, які відповідачем не оскаржувалися, є узгодженими у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України.

Однак, відповідачем не здійснено сплату податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за період 2012-2014 року у загальній сумі 4 138,91 гривень та визначених податковими повідомленнями-рішеннями штрафних санкцій у сумі 17 595 гривень у строки, визначені Податковим кодексом України.

Доводи відповідача про те, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.03.2015 у справі №345/852/15-ц його визнано винним за частиною 1 статті 155-1 (порушення порядку проведення розрахунків) Кодексу України про адміністративні правопорушення й згідно статті 22 даного Кодексу звільнено від адміністративної відповідальності, а тому відсутні підстави для стягнення штрафних санкцій у сумі 17 000 гривень не обгрунтовують заперечень проти позову.

Вказаною постановою відповідача звільнено від адміністративної відповідальності, однак застосування штрафу в розмірі 1 7000 гривень рішенням № від 02.03.2015 та його стягнення є адміністративно-господарською відповідальністю субєкта підприємницької діяльності, що є іншим видом юридичної відповідальності відповідача. В звязку з цим, звільнення відповідача від адміністративної відповідальності не може слугувати підставою для його звільнення від адміністративно-господарської відповідальності за порушення норм Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України надіслано податкову вимогу за №1172-23 від 18.06.2015 на суму 22 093,35 гривень, яку відповідач залишив без належного реагування, а податковий борг за нею, на момент виникнення вищевказаних податкових зобовязань, не сплатив.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання утворює податковий борг.

Таким чином, 4 138,91 гривень податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2012-2014 роки та 170 гривень штрафних санкцій; 340 гривень штрафних санкцій, нарахованих за неподання податкових декларацій акцизного податку з реалізації субєктами роздрібної торгівлі підакцизних товарів за лютий-березень 2015 року; 85 гривень штрафних санкцій, нарахованих за порушення норм законодавства регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій; 17 000 гривень штрафних санкцій, нарахованих за порушення законодавства про патентування, утворюють податковий борг відповідача в розмірі 21 733,91 гривень.

Статтею 113 Податкового кодексу України встановлено, що суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори (пункт113.1).

Згідно із пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового Кодексу передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податків вимоги.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 вказаного Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачено та підлягає стягненню з рахунків у банках, що обслуговують відповідача та за рахунок готівки, що йому належить в дохід державного бюджету в розмірі 21 733,91 гривень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Каракая, 3/106, м.Калуш, Івано-Франківська область) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід державного бюджету податковий борг з сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів, адміністративних штрафів та інших санкцій в розмірі 21 733 (двадцять одна тисяча сімсот тридцять три) гривні 91 копійка.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 18.08.2016.