Справа № 823/981/16
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року справа № 823/981/16

15 год. 25 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Будченко А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства Інститут з питань іхтіології до Черкаської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення,

встановив:

Приватне підприємство Інститут з питань іхтіології подало позов, в якому просить визнати протиправним рішення комісії обласної державної адміністрації з питань погодження надання в оренду водних обєктів, розташованих у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також тих, які не входять до складу певного району (Черкаської обласної державної адміністрації) в частині відмови приватному підприємству Інститут з питань іхтіології про надання в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га в адміністративних межах с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення комісії обласної державної адміністрації з питань погодження надання в оренду водних обєктів, розташованих у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також тих, які не входять до складу певного району є незаконним, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України та порушує інтереси приватного підприємства Інститут з питань іхтіології, оскільки надання в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га в адміністративних межах с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, відноситься до компетенції Черкаської обласної державної адміністрації, а не до компетенції Кабінету Міністрів України.

Позивач також стверджує, що хоча частино 2 статті 51 Водного кодексу України і визначено, що не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні обєкти, що використовуються для питних потреб, яким в даному випадку є Кременчуцьке водосховище, проте законодавством України не встановлено заборони на передачу для рибогосподарських потреб частини такого рибогосподарського водного обєкту.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

11 серпня 2016 року відповідач супровідним листом надіслав пояснення Черкаського регіонального управління водних ресурсів Дніпровського управління водних ресурсів № 451/13 від 09.08.2016 щодо позовних вимог приватного підприємства Інститут з питань іхтіології. У вказаних поясненнях Черкаське регіональне управління водних ресурсів заперечує проти задоволення позову у звязку з його безпідставністю, оскільки статтею 51 Водного кодексу України не передбачена передача частини водогосподарського обєкта в оренду, якщо водний обєкт використовується для питних потреб.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не зявився, заява про розгляд справи за відсутності представника в матеріалах справи відсутня, а тому суд вирішив розглянути справу на підставі наданих доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно, обєктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Приватне підприємство Інститут з питань іхтіології, як субєкт господарювання юридична особа, ідентифікаційний код 36701986, зареєстроване 08.10.2009, видом діяльності даного приватного підприємства є, зокрема, прісноводне рибальство.

Приватне підприємство Інститут з питань іхтіології звернулося до Черкаської обласної державної адміністрації з клопотанням про надання в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га для розміщення плавучих рибницьких ставків. Місце знаходження акваторії водного обєкта: с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області з відповідною системою координат, визначених відповідно до системи координат WGS-84.

08 липня 2016 року комісія обласної державної адміністрації з питань погодження надання в оренду водних обєктів, розташованих у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також тих, які не входять до складу певного району, яка діє відповідно до розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації від 24.07.2015 № 359, розглянула клопотання позивача щодо надання в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га, що знаходиться в с. Червона слобода Черкаського району Черкаської області. За результатами розгляду вказаного клопотання комісією прийнято рішення, оформлене протоколом № 8 від 08.07.2016, згідно якого, враховуючи пропозиції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Черкасирибоохорони, Управління екології та природних ресурсів ОДА, Черкаського регіонального управління водних ресурсів та комплексне призначення Кременчуцького водосховища, яке має загальнодержавне значення, рекомендовано ПП Інсттут з питань іхтіології звернутися до Кабінету Міністрів України щодо можливості надання в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га, так як дане питання не відноситься до компетенції Черкаської обласної державної адміністрації.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до статті 2 Водного кодексу України (далі ВК України) завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних обєктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Стаття 6 ВК України передбачає, що води (водні обєкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні обєкти) через ОСОБА_2 України, ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними обєктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до статті 17-2 ВК України до компетенції обласних, Київської, Севастопольської міських державних адміністрацій, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить: видача дозволів на спеціальне водокористування; погодження проектів водоохоронних зон; вирішення інших питань у галузі регулювання водних відносин, визначених законом.

Згідно частини 2 статті 48 ВК України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Частина 1 статті 51 ВК України передбачає, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми, а згідно частини 4 цієї статті водні обєкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Відповідно до частини 19 вказаної статті надання частин рибогосподарських водних обєктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України Про аквакультуру.

Принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури визначає Закон України Про аквакультуру від 18 вересня 2012 року № 5293-VI (далі Закон № 5293-VI).

Частина 1 статті 1 Закону № 5293-VI передбачає, зокрема, що аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування обєктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг; інтенсивна форма аквакультури - організаційно-технологічна форма рибогосподарської діяльності у сфері аквакультури, за якої вирощування обєктів аквакультури здійснюється з ущільнених посадок з інтенсивною штучною годівлею комбікормами, збалансованими за складом відповідно до біологічних потреб конкретних гідробіонтів, та іншими кормами з високою поживністю; плавучий рибницький садок - технологічний пристрій, який розташований у водному обєкті (його частині), не повязаний із дном, що використовується для здійснення інтенсивної форми аквакультури.

Згідно статті 11 Закону № 5293-VI до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері аквакультури належать: участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних програм розвитку аквакультури; надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного обєкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України; здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Частиною 1 статті 14 Закону № 5293-VI визначено, що рибогосподарський водний обєкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України. Частини рибогосподарського водного обєкта надаються в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі органами, які здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) відповідно до Земельного кодексу України, лише для розміщення плавучих рибницьких садків. У такому разі межі наданої в користування частини рибогосподарського водного обєкта визначаються координатами відведеної акваторії. Відведення земельної ділянки водного фонду під водою (водним простором) та встановлення її меж у натурі (на місцевості) не здійснюються.

Статтею 17 Земельного кодексу України визначено повноваження місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин. Зокрема, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;.

Відповідно до частини 4 статті 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації обєктів портової інфраструктури та інших обєктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Аналіз вищевказаних положень свідчить про те, що в даному випадку надання в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га для розміщення плавучих рибницьких ставків, місце знаходження акваторії водного обєкта: с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області, належить до компетенції Черкаської обласної державної адміністрації, а відтак оскаржуване рішення комісії обласної державної адміністрації з питань погодження надання в оренду водних обєктів, розташованих у межах міст обласного значення за межами населених пунктів, а також тих, які не входять до складу певного району, оформлене протоколом № 8 від 08 липня 2016 року, є неправомірним.

Разом з тим, позивач в позовній заяві просить визнати оспорюване рішення протиправним, однак, враховуючи вимоги пункту 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде визнання цього рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії обласної державної адміністрації з питань погодження надання в оренду водних обєктів, розташованих у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також тих, які не входять до складу певного району (Черкаської обласної державної адміністрації) в частині відмови приватному підприємству Інститут з питань іхтіолігії в наданні в оренду частини рибогосподарського водного обєкта Кременчуцького водосховища загальною площею 7,424 га в адміністративних межах с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обласної державної адміністрації (18000, Черкаська область, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, ідентифікаційний код 00022668) на користь приватного підприємства Інститут з питань іхтіології (18001, Черкаська область, м. Черкаси, бул. Шевченка, 299, оф. 23, ідентифікаційний код 36701986) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.О. Гаврилюк

Постанова складена в повному обсязі 19.08.2016.