Справа № 805/2408/16-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 р. Справа №805/2408/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12:30 год.

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Галатіної О.О.

при секретарі Підонєнко Д.С.,

за участю

представника позивача Кузнєцової Т.В.

представника відповідача Ламєкіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19.07.2016 року № на суму 50 000 грн., суд -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2016 року Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19.07.2016 року № на суму 50 000 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що підприємством 13.07.2016 року отримано акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 11.07.2016 року № 108/0200/35718234, відповідно до якого контролюючим органом було винесено податкове повідомлення - рішення від 19.07.2016 року № в сумі 50 000 грн., в тому числі основного платежу 40 000 грн., та фінансові санкції в розмірі 10 000 грн. (25%). Отже на думку позивача вказане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача під час судового засідання на позовних вимогах наполягав, про що надав пояснення аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача під час судового засідання заперечував проти позовних вимог, вважає, що податковий орган при прийняті оспорюваного податкового повідомлення-рішення діяв в межах наданих повноважень у спосіб передбачений законом.

Вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Донснабтехсервис» (, місцезнаходження: 84404, Донецька область, місто Красний Лиман, вулиця Ленінградська, будинок 136) зареєстровано в якості юридичної особи, про що зроблено відповідний запис за № 0000466. З 06.05.2008 року перебуває на податковому обліку у Слов'янській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Відповідач, Слов'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судом встановлено, що 11.07.2016 року ТОВ «Донснабтехсервис» за допомогою засобів електронного зв'язку подано до Слов'янської ОДПІ уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, якими уточнено показники податкових декларацій з податку на додану вартість за липень 2016 року, а саме виправлено показники додатку 5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)".

Уточнюючі розрахунки та додатки 5 прийнято органом державної податкової інспекції в порядку п.п.49.9.1 п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України, про що платнику податків надіслано квитанції № 2 від 11.07.2016 року.

В подальшому, Слов'янською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Донснабтехсервис» за травень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 108/0200/35718234 від 11.07.2016 року яким встановлено порушення пункту 192.1 статті 192 розділу V Податкового кодексу України та пункту 3 розділу 5 Порядку заповнення та подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21.

На підставі вищезазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.07.2016 року № , яким до ТОВ «Донснабтехсервис» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50000 грн.

Позивач не погодився із вищезазначеними податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Досліджуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 19.07.2016 року № , суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню.

Підпунктом 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України встановлено, що в разі коли, внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку.

Пунктом 192.3 статті 192 ПК України передбачено, що результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до положень пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

З аналізу наведених норм податкового законодавства, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, вбачається обов'язок платника податку здійснювати коригування, задекларованих раніше, сум податкового кредиту та зобов'язання з податку на додану вартість, як в разі зменшення таких показників так і випадку їх зменшення, що виникли в силу змін істотних умов договірних зобов'язань, що стосуються вартісних показників.

Судом встановлено, що саме на виконання таких норм, Позивачем здійснено коригування показника зобов'язань з податку на додану вартість.

Згідно із пунктами 201.14, 201.15 Податкового кодексу України, платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об'єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Платник податку веде реєстр виданих та отриманих податкових накладних в електронному вигляді, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума постачання та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку - продавця, який видав податкову накладну такому платнику податку. Форма і порядок заповнення реєстру виданих та отриманих податкових накладних встановлюються відповідно до вимог розділу II цього Кодексу.

Платники податку щомісяця в терміни, що передбачені для подання податкової звітності (календарний місяць), у тому числі для яких цим розділом встановлено звітний податковий період - квартал, подають контролюючому органу копії записів у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за такий період в електронному вигляді.

У розумінні пункту 46.1 статтею 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Відповідно до положень пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до пунктів 50.2., 50.3. статті 50 Податкового кодексу України, платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. У разі якщо платник податків подає уточнюючий розрахунок до податкової декларації, поданої за період, що перевірявся, або не подає уточнюючий розрахунок протягом 20 робочих днів після дати складення довідки про проведення електронної перевірки, якою встановлено порушення податкового законодавства, відповідний контролюючий орган має право на проведення позапланової перевірки платника податків за відповідний період.

Так, відповідно до положень п. 1-3 розділі IV "Внесення змін до податкової звітності" цього Порядку в разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.

Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.

У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, 102.1. контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

З контексту вищенаведених норм податкового законодавства вбачається, що законодавцем надано право платнику податків з урахуванням строку 1095 днів та обмежень, визначених пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України, вносити зміни, уточнення та виправляти помилково занесені показники податкової звітності з податку на додану вартість, без конкретизації типів таких помилок (тобто арифметичного або методологічного характеру, механічних описок, тощо).

Суд звертає увагу, що при виявленні помилки, незалежно від того, хто її виявить при обчисленні суми податку (збору), що підлягає сплаті до бюджету, така сума буде однаковою. Різними буде розмір штрафних (фінансових) санкцій, у разі, якщо платник податку не направить уточнюючий розрахунок в межах, визначених ПКУ.

Відповідно до пп. 54.3.2 ПКУ податковий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях чи уточнюючих розрахунках. В цьому випадку застосовуються штрафні санкції, визначені п. 123.1 ПКУ у розмірі 25% суми донарахованого податкового зобов'язання (при повторному протягом 1095 днів визначені контролюючим органом суми податкового зобов'язання - у розмірі 50%, втретє та більше разів - 75%).

Порядок самостійного внесення змін до податкової звітності встановлений ст. 51 ПКУ, який передбачає можливість виправлення помилок протягом 1095 днів наступними способами: а) або шляхом надсилання уточнюючого розрахунку і сплати суми податку та штрафу у розмірі 3% від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відображення суми недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені, збільшену на суму штрафу у розмірі 5% від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи у розмірі 3% і 5% не застосовуються.

Позивач стверджує, що самостійно виявив помилку щодо безпідставного збільшення ПДВ, яка підлягала сплаті за підсумками поточного звітного (податкового) періоду за травень 2016 року та самостійно виправив її у визначений законом спосіб у межах та строки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не порушений строк подачі уточнюючих розрахунків до поданих ним раніше податкових декларацій, в зв'язку з чим спірне податкове повідомлення-рішення № від 19.07.2016 року підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Донснабтехсервис" до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 19.07.2016 року № на суму 50 000 грн. - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.07.2016 року № на загальну суму 50000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області сплачений судовий збір Товариством з обмеженою відповідальністю «Донснабтехсервис» відповідно до платіжного доручення № 4410 від 28.07.2016 року в розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16 серпня 2016 року.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Галатіна О.О.