Справа № 686/14863/16-а
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення певних дій, -

встановив:

21 липня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними щодо призначення йому пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату з 28.03.2016 р. пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за три останні роки, що передує року звернення із заявою про призначення пенсії, а саме 2013-2015 р.р. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 01.04.2016 р. він звернувся до управління Пенсійного фону України у місті Хмельницькому за призначенням пенсії за віком. Проте, при призначенні йому пенсії відповідачем для її розрахунку було безпідставно застосовано середню заробітну плату по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91грн., про що відповідач повідомив листом від 13.07.2016 № 336/П-12. Вважає, що дії відповідача щодо неправильного розрахунку його пенсії є протиправними. Так як він працював на посадах у системі освіти віднесених до посад, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», з 21.12.2006 року, за наявності необхідної вислуги, він подав заяву про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказана пенсія йому не виплачувалася, оскільки з 23.12.2006 року він знову працевлаштувався за посадою вчителя, тобто, працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.

28.03.2016 року, досягнувши пенсійного віку передбаченого ст.28 Закону України «Про загапьнообов'язкове державне пенсійне страхування», та маючи необхідний страховий стаж, він набув права на пенсію за віком. У зв'язку з цим 01.04.2016 року подав до управління заяву про призначення пенсії за віком. Відповідач, провівши переведення з одного виду пенсії на інший, застосував показник заробітної плати за 2007 рік, який було враховано при призначенні йому вперше пенсії за вислугу років. За призначенням пенсії за віком згідно вимог Закону № 1058-ІУ він 01.04.2016 року звернулася вперше, на дату звернення жодного виду пенсії не отримував, тому підстав для застосування ч.3 ст.40 при обчисленні пенсії за віком у відповідача не було.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача із запереченням щодо позовних вимог, в яких вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що згідно ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами внесеними 01.10.2011 року Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подачі заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Лише при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за наявності 24 місяців страхового стажу після призначення (перерахунку) пенсії, застосовується середня заробітна плата, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за перерахунком пенсії. Відповідно до Постанови КМУ № 327 від 23.04.2012 року пенсії призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2005-2006 рр. відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і перераховуються із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік. Оскільки пенсія вперше призначена позивачу з 22.06.2006 року, тобто до 2008 року, при переведенні позивача на пенсію за віком застосуванню підлягає відповідний показник за 2007 рік. Таким чином, у зв'язку з переходом на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.04.2016 р. до розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2007 р. (1197,91 грн.). Станом на 01.02.2016 р. розмір пенсії становить 1160,55 грн.: 1160,55 = 961,62 + 112,38 + 86,55, де: 961,62 грн. - основний розмір пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати: ( 1,34633 * 1197,91 * 0,59625 ) - де 1,34633 - коефіцієнт заробітної плати; 1197,91 грн. - середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік; 0,59625 - коефіцієнт стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35); 112,38 грн. - доплата до прожиткового мінімуму (1074,00 грн.); 86,55 грн. - доплата за понаднормативний стаж (9 років або 9 % від 1074,00 грн., де 1074,00грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, станом на 01.09.2015 р.);

Проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії си бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно п. «е» ст. 55 названого Закону право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Судом встановлено, що позивач працював на посадах у системі освіти віднесених до посад, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», а з 21.12.2006 року, за наявності необхідної вислуги, позивач подав заяву про призначення пенсії за вислугою років відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказана пенсія йому не виплачувалася, оскільки з 23.12.2006 року він знову працевлаштувався за посадою вчителя, що вбачається із копії трудової книжки.

01.04.2016 р. позивач звернувся до управління Пенсійного фону України у місті Хмельницькому за призначенням пенсії за віком.

Проте, при призначенні йому пенсії відповідачем для її розрахунку було застосовано середню заробітну плату по Україні за 2007 рік у розмірі 1197,91грн., про що відповідач повідомив листом від 13.07.2016 № 336/П-12.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (ст. 2 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст.10 зазначеного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону N 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач повинен був керуватися ст..40 ч.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де « Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Згідно з ч.2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

У даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, оскільки пенсія за вислугу років не передбачена Законом №1058-ІV та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону.

Позивач перед призначенням пенсії за віком не отримувала жодного виду пенсії, оскільки після призначення пенсії за вислугу років була зарахована на посаду, яка дає право на відповідну пенсію. У випадку припинення пенсії за вислугу років її поновлення можливо лише в разі звільнення з роботи. Так, позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону N 1058-IV вона звернулася вперше. Крім того, після призначення пенсії за вислугою років, позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Отже, позивач має право на перерахунок та виплату пенсії за віком, виходячи із показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

За наведених обставин суд вважає безпідставним застосування у спірних правовідносинах частину третю статті 45 Закону № 1058-ІV.

Аналогічна позиція викладена Верховним судом України у постанові від 31.03.2015 року у справі №21-612-а14.

Враховуючи той факт, що позивач жодним із видів загальнопередбаченої пенсії не користувався раніше, то право на пенсію за віком у нього виникло вперше, а тому при визначенні розміру пенсійних виплат слід застосовувати ч.2 ст. 40 Закону України №1058-ІV, тобто при обчисленні пенсії брати розмір середньої заробітної плати (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії слід застосовувати, виходячи із розміру заробітної плати за 2013-2015 роки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 28.03.2016 року позивачу виповнилося 60 років. Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 01.04.2016р.. Тому, пенсія за віком має бути призначена з 28.03.2016 року.

Судом встановлено, що подаючи позовну заяву до суду, позивач сплатив судовий збір на загальну суму 551,20 грн. Відповідно до ст. 94 КАС України у зв'язку з повним задоволенням судом позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на користь позивача у розмірі 551,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 7 - 15, 69 - 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити нарахування та виплату з 28.03.2016 р. ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за три останні роки, що передує року звернення із заявою про призначення пенсії, а саме за 2013-2015 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя :