Справа № 821/414/16
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/414/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.,

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Діденко К.О.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про опис майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі ДПІ у м. Херсоні) про скасування:

- податкового повідомлення-рішення № від 12 жовтня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 13 265, 71 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 10 476,57 грн. та штрафними санкціями у розмірі 2 789, 14 грн.;

- податкової вимоги №197-23 від 20 січня 2016 року;

- рішення №35 про опис майна у податкову заставу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що податкове повідомлення-рішення, вимога та рішення про опис майна у податку заставу винесені контролюючим органом протиправно, оскільки прощена банком заборгованість за пенею не є доходом.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач у 2012 році отримав дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу платника податку кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, а тому вважає, що на підставі абз."д"' пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України позивач був зобов'язаний включити такий дохід до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, відобразити його в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) та, як наслідок, сплатити податок з отриманого додаткового блага.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ДПІ у м. Херсоні проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ОСОБА_2 з питання отримання доходу (додаткового блага), у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року.

За результатами перевірки складено акт №385/21-03-17-03/НОМЕР_1 від 27 серпня 2015 року, в якому зазначено про порушення позивачем пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, а саме платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 69 843, 79 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 476, 57 грн.

На підставі вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийняте спірне податкове повідомлення-рішення.

20 січня 2016 року заступником начальника ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області прийнято рішення №35 про опис майна у податкову заставу та податкова вимога №197-23.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 69 843, 79 грн., отриманого від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 69 843, 79 грн. за Договором від 13 листопада 2014 року про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/23/1664 від 07 грудня 2007 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням, вимогою про сплату боргу та рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач звернулася до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, як платник податку, зобов'язана була подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага отриманого від АТ "Райффайзен Банк Аваль" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості за Кредитним договором №014/23/1664 від 07 грудня 2007 року, та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Судова колегія не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.1.1 п.164.1 ст. 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) повідомлення платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Згідно п.162.1 ст. 162 ПК України платниками податку є, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, в силу пп.14.1.47 п.14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно п.176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Враховуючи всі вищевикладені норми чинного законодавства України, судова колегія дійшла висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що сума прощеного (анульованого) боргу є доходом особи, який підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в порядку п.167.1 ст. 167 та п.176.1 ст. 176 ПК України лише в частині суми прощеного (анульованого) боргу за тілом кредиту.

При цьому, анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами (пенею) за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором не є фактичним отриманням доходу в розумінні ПК України та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Перевіряючи спірні правовідносини на предмет відповідності вказаним вище вимогам ПК України, судова колегія зазначає, що АТ "Райффазен Банк Аваль" ОСОБА_2 було анульовано (прощено) заборгованість за пенею, а саме: пені в сумі 69 843, 79 грн. за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором №014/23/1664 від 07 грудня 2007 року, що підтверджується повідомленням від 05 грудня 2012 року про анулювання заборгованості за пенею (а.с. 59).

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що пеня, нарахована банком, відповідно до умов договору, за несвоєчасне проведення розрахунків за кредитним договором та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні ПК України, який підлягає оподаткуванню.

А відтак, дії позивача щодо не включення до річної податкової декларації за 2012 рік суми анульованої банком заборгованості в розмірі 69 843, 79 грн. по нарахованій пені за користування кредитом, є правомірними та відповідають нормам ПК України, оскільки анульована банком пеня, не є доходом позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року №К/800/60395/14 у справі № 810/3628/14.

Враховуючи все вищенаведене, судова колегія вважає, що також підлягають задоволенню вимоги позивача про скасувати податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

За таких обставин, судова колегія доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 і, відповідно, необхідність їх задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № від12 жовтня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на суму 13 265, 71 грн., в тому числі за основним платежем у розмірі 10 476, 57 грн., та штрафними санкціями у розмірі 2 789, 14 грн.

Скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області №197-23 від 20 січня 2016 року та рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області №35 про опис майна у податкову заставу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 22 серпня 2016 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук'янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.