Справа № 824/315/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/315/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дембіцький П.Д.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

18 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "ПППМ" на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом Малого приватного підприємства "ПППМ" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Мале приватне підприємство "ПППМ" звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області про скасування наказу.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У письмових поясненнях представник позивача також наголосила на неправильному застосування судом першої інстанції норм матеріального права та просила суд з цієї підстави скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити позов у повному обсязі.

Представником відповідачів подані письмові заперечення, у яких останній просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції - без змін з мотивів її необґрунтованості.

Представниками сторін подані заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, колегія суддів визнала за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців мале приватне підприємство «ПППМ» зареєстроване за адресою 58000, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Гайдара, буд. 1 Е.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України №183 від 28.03.2016 р. затверджено план перевірок об'єктів будівництва, замовниками яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, на 4 квартал 2015 р. та затверджено план перевірок об'єктів будівництва, на ІІ квартал 2016 року. Згідно затвердженого плану з 18.04.2016 р. по 29.04.2016 р. заплановано перевірку будівництва групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом: вул. Немирівська, м. Чернівці (а.с. 11-12).

08.04.2016 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області на адресу малого приватного підприємства «ПППМ» за № 8/16 направлено повідомлення про здійснення планової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час здійснення будівельних робіт з будівництва групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці. У повідомленні зазначено, що планову перевірку буде розпочато о 12-00 год. 18.04.2016 року, представнику необхідно на 10:00 год. 18.04.2016 р. прибути до управління та мати документ що посвічує особу, а також запропоновано узгодити питання щодо організації перевірки з начальником відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок ОСОБА_2 (а.с.8).

18.04.2016 року представником малого приватного підприємства «ПППМ» на адресу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області направлено заяву, у якій останній просить надати належним чином завірену копію наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України №183 від 28.03.2016 р. «Про затвердження плану перевірок об'єктів будівництва на ІІ квартал 2016 року» (а.с.41).

22.04.2016 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області на адресу малого приватного підприємства «ПППМ» за №1024-120п-880/1133 направлено відповідь про розгляд листа позивача з проханням перенести строки проведення перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час здійснення будівельних робіт з будівництва групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом за адресою: вул. Немирівська, м. Чернівці. Вказаним листом позивачу роз'яснено обв'язок суб'єкта містобудування допускати посадових осіб відповідача до проведення перевірки та зазначено про відповідальність за недопущення посадових осіб органу що здійснює архітектурно-будівельний контроль на об'єкти будівництва (а.с.42-43).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції виходячи з нижче наведеного.

У відповідності ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом ч. 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року (надалі - Порядок №553). Порядок визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно п. 2 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до п.5 та п. 6 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку. Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо поширення на спірні правовідносини вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 № 71-VІІІ, з огляду на наступне.

Закон України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII від 16.01.2014 р. (далі - Закон № 719-VII) доповнено статтею 31 (згідно із Законом України від 31.07.2014 р. № 1622-VII), якою встановлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

На виконання наведеної статті Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13 серпня 2014 року № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі - Перелік № 408), до якого входить і відповідач. Однак, період протягом якого відбуватимуться перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки залишився таким як у Законі України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" № 719-VII протягом серпня - грудня 2014 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 р. (далі - Закон № 76-VIII) установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

З аналізу наведених норм слідує, що Законами № 719-VII обмежено перевірки підприємств контролюючими органами, перелік яких затверджений Переліком № 408, протягом включно серпня 2014 - червня 2015 року, при цьому зауважено, що ці обмеження не стосуються Державної фіскальної служби України, мораторій на перевірки якої було введено Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 (далі - Закон № 71-VIII).

Так, за змістом абз. 1 п. 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що Закон № 71-VІІІ направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства. Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини, зокрема ті, які виникають у сфері містобудування.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

А тому, беручи до уваги завдання Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо реалізації державної політики у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку, що відповідачі у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного вище, суд звертає увагу позивача, що приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, як помилково стверджує позивач.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що 28.12.2014 року законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України;

- Закон № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Вказане вище дає підстави дійти висновку, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною архітектурно-будівельною інспекцією України регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014, а не Законом № 71-VIII, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем 28.03.2016 р. після закінчення дії мораторію та стосується проведення планової перевірки будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями тобто не порушує обмежень на перевірки, встановлених Законом № 76-VIII від 28.12.2014 року.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вказана стаття конституції не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування можуть бути оскаржені, а тільки встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної частини від 25.11.1997 року у справі №6-зп за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_3 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи). Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено, або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інше ущемлення прав та свобод (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України у справі №9-зп за зверненням громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За правилами ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права слідує, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується і висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ не породжує жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єкта господарювання, оскільки не містить обов'язкового припису для нього.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідачем правомірно прийнято оскаржуваний наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України №183 від 28.03.2016 р. «Про затвердження перевірок об'єктів будівництва на ІІ квартал 2016 р. в частині проведення планової перевірки на малому приватному підприємстві «ПППМ», в період з 18.04.2016 року по 29.04.2016 року на об'єкті «Будівництво групи багатоповерхових житлових будинків з підземним паркінгом по вул. Немирівська, в м. Чернівці.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "ПППМ" залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.