Справа № 127/12868/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/12868/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

16 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням безтерміновим серії НОМЕР_2 та посвідченням серії НОМЕР_1.

Згідно довідки Вінницької обласної ради № 215-06-628 від 01.06.2016 року ОСОБА_2 працює на посаді заступника начальника загального відділу виконавчого апарату Вінницької обласної ради та має 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування 4 категорії посад.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримував пенсію відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 квітня 2015 року.

З січня 2016 року позивачеві поновлено виплату пенсію. Однак, відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, з червня 2016 року позивачу було повторно припинено виплату пенсії, в зв'язку з внесенням змін до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ із змінами відповідно до Законів України №213 від 02.03.2015 року та № 911-VІІІ від 24.12.2015 року.

Вказану відмову позивач вважає незаконною та безпідставною, тому звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні йому виплат гарантованого довічного пенсійного забезпечення у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, та з 01 січня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії та рішення відповідача є правомірними.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зважає на наступне.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України від 02 березня 2015 року № 213-VІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (№213), яким встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, зокрема, внесено зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та передбачено, що тимчасово у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року визначено, що порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Колегія суддів враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII внесено зміни до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Тобто, в перелік осіб на яких не поширюються тимчасові обмеження щодо виплати пенсії додано ветеранів військової служби.

Разом з цим, відповідно до ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Таким чином, положення Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, припиняють виплату пенсії зокрема й ветеранам військової служби, які працюють в органах місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до Закону України «Про державну службу» ветеранів військової служби також не внесено до переліку осіб, на яких не поширюються тимчасові обмеження щодо виплати пенсії.

Встановлено, що позивач є посадовою особою місцевого самоврядування та має право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу, у зв'язку з чим відповідачем правомірно припинено виплату пенсії позивачу.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.