Справа № 498/885/16-а
Суддя: Рімашевська О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 498/885/16-а
Номер провадження 2-а/498/6/16
П О С ТА Н О В А

іменем України

15 серпня 2016 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Рімашевської О.В., за участю секретаря судового засідання Правда Н.А, за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кузьменко Р.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка адміністративний позов ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

15.07.2016 року позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому ставить питання про скасування постанови відповідача № 15 від 05.07.2016 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Також просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Суду пояснив, що він з 01.03.2016 року обраний старостою села Полезне Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області. Вказав, що у червні 2016 року відбулась перевірка порядку ведення військового обліку військовозобов`язаних, призовників та мобілізаційної готовності у с. Полезне. Він був присутній при проведенні перевірки. За наслідками перевірки був складений акт, який він отримав пізніше в приміщенні РВК. На підставі акту був складений протокол про адміністративне правопорушення, який він відмовився отримувати. На підставі протоколу його притягнули до адміністративної відповідальності. Вказав, що не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки про обов`язки ведення військового обліку він не знав, будь яких занять з приводу ведення військового обліку працівниками військомату не проводилось, він не був ознайомлений з нормативною документацією з приводу порядку ведення військового обліку, будь яких запитів або вимог з цього приводу з військового комісаріату за час його роботи не надходило, він також ніяких даних не надавав. Послався на не заповнення граф у протоколі, що характеризують його особу. Разом з тим пояснив, що йому було роз`яснене його право звернутись до спеціаліста з приводу отримання юридичної допомоги, повідомлено про дату розгляду справи. Він при розгляді справи присутній не був, оскільки мав справи, будь яких клопотань або пояснень не надавав, до адвоката не звертався.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю за участю представника.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказав, що позивач є старостою села. Тобто посадовою особою органів місцевого самоврядування, на яку законодавством покладено обов`язок ведення військового обліку. Вказав, що працівниками військомату проводились зайняття з працівниками органів місцевого самоврядування з приводу організації військового обліку, всі необхідні документи, інструкції та нормативні документи надавались в електронному вигляді. При перевірці комісією ведення обліку в с. Полезне Великомихайлівського району Одеської області були встановлені численні порушення, які відображені в акті перевірки. На підставі акту відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Позивач був присутній при складенні протоколу, але отримувати його копію відмовився. Також позивачу були роз`яснені його права, в тому числі право на звернення до адвоката, також повідомлено про дату розгляду протоколу. При розгляді протоколу позивач не був присутній, клопотань або пояснень не надавав. Вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд вислухав думку позивача та представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, за наслідком чого дійшов переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень учасників розгляду справи, представлених письмових доказів.
З приводу визначення предметної та територіальної підсудності адміністративної справи суд дійшов до наступного.
За правилом частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позивач в порядку адміністративного судочинства оскаржує дії відповідача, як посадової особи органу державної влади щодо притягнення його до адміністративної відповідальності.
З огляду на це предмет спору відноситься до підсудності місцевого загального суду за місцем проживання позивача. Останнє узгоджується з правилом частини 2 статті 19 КАС України.
Щодо фактичних обставин по справі.
Судом встановлено, що 04.07.2016 року Великомихайлівським військовим комісаріатом в особі провідного спеціаліста управління Кузьменко Р.В. складено протокол № 15 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 210-1 КУпАП за незабезпечення повноти та якості ведення обліку військовозобов`язаних та призовників, не проведення перевірки відомостей, зазначених в облікових картках військовозобов`язаних з обліковими даними Великомихайлівського РВК (порушення ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КМУ № 377). Протокол про адміністративне правопорушення складений на підставі акту перевірки з питань військового обліку військовозобов`язаних, призовників та мобілізаційної готовності у с. Полезне Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Великомихайлівського району.
05.07.2016 року за результатами розгляду вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 15 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як встановлено у ході розгляду справи, справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутність позивача 05.07.2016 року. В судовому засіданні позивач пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складався в приміщенні РВК в його присутності, але він відмовився отримувати копію протоколу. Також позивач пояснив, що військовий комісар узгоджував з ним дату розгляду протоколу, роз`яснив, що він може звернутись до фахівця з приводу отримання юридичної допомоги. Позивач вказав, що він повідомив про неможливість бути присутнім при розгляді протоколу через виконання своїх посадових обов`язків, також він не надавав будь яких пояснень або клопотань, також пояснив, що він не звертався до адвоката, оскільки вважав, що це нічого не змінить.
На підставі пояснень позивача, наданих ним в ході судового розгляду справи, суд вважає встановленим, що позивач знав про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відмовився від отримання його копії, на час складення протоколу отримав копію акту, на підставі якого був складений протокол про адміністративне правопорушення, тобто знав порушення, за які був складений протокол про адміністративне правопорушення, був повідомлений про дату розгляду справи та ознайомлений з правами особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, більш того, з позивачем дата розгляду справи узгоджувалась. Позивач не вказував, що він просив відстрочити розгляд протоколу. Будь яких клопотань або письмових пояснень не надавав, хоча не був позбавлений цього права. Зазначені пояснення позивача надані в ході судового засідання, належним чином фіксувались, вони підтверджені поясненнями представника відповідача та свідка.
Як зазначив Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Заява № 17444/04) 21.10.2010 року, вимоги п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід розглядати як конкретний аспект права на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст. 6 Конвенції, що передбачає право мати час та можливості, необхідні для підготовки свого захисту, що означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є «необхідним» для підготовки основного розгляду справи. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи. Обмеження зазначених прав є порушенням п.3 ст.6 Конвенції, взятого в поєднанні з п.1 ст.6 Конвенції.
Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:
1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;
2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;
3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;
4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;
5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.
Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 25 травня 2015 року № 5-рп/2015 у наведених положенняхКУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином суд дійшов до висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем були дотримані вимоги КУпАП, оскільки позивач був ознайомлений з правами, визначеними ст.. 268 КУпАП, але не скористався ними.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов`язковими даними також час вчинення правопорушення.
Суд приймає до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні особисті дані щодо позивача (місячний заробіток, сімейний стан), але вказані порушення не є суттєвими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення містить всі дані, які дозволяють ідентифікувати особу.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Позивач зазначає, що він відмовився від отримання копії протоколу, що підтверджено письмовими поясненнями представника відповідача. Також він не надавав будь яких письмових клопотань або пояснень.
У відповідності до статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд приймає до уваги, що в оскаржуваній постанові ці дані взагалі відсутні, але приймає до уваги, що в разі відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ці обставини могли не бути відомі особі, яка розглядала протокол про адміністративне правопорушення. Суд приймає до уваги, що розмір штрафу визначений в мінімальній межі санкції ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, розглядаючи спірну постанову з позиції суті правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.235 КУпАП військові комісари, від імені військових комісаріатів, розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 - 211-6 КУпАП.
Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до ст.9 Кодексу Україні про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.. 14-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» У селах, селищах, визначених за рішенням місцевої ради об`єднаної територіальної громади, утвореної відповідно до Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад", за винятком її адміністративного центру, обирається староста на строк повноважень місцевої ради. Староста є посадовою особою місцевого самоврядування.
В судовому засіданні позивач підтвердив, що він з 01.03.2016 року обраний старостою с. Полезне Великомихайлівського району Одеської області
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад: планують, організовують і забезпечують мобілізаційну підготовку та мобілізацію на території відповідних населених пунктів; беруть участь у формуванні проектів основних показників
мобілізаційного плану; розробляють мобілізаційні плани, довготермінові і річні
програми мобілізаційної підготовки; забезпечують на території відповідних населених пунктів виконання мобілізаційних завдань (замовлень) підприємствами,
установами і організаціями, які залучаються ними до виконання цих
завдань (замовлень). Вчиняють інші дії, передбачені Законом.
Із інформації Великомихайлівської селищної ради № 395/02-13 від 24.06.2016 року вбачається, що відповідальним за ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в с. Полезне є староста ОСОБА_1 .
На підставі наведеного, суд вважає встановленим, що позивач мав здійснювати ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників в с. Полезне Великомихайлівського району Одеської області.
Пояснення позивача щодо не проведення з ним занять з приводу порядку обліку військовослужбовців, ненадання належних для обліку документів, спростовуються як поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: планом-конспектом для проведення заняття з представниками сільських рад Великомихайлівського району, затвердженого військовим комісаром Великомихайлівського РВК, відомістю на отримання документів в електронному вигляді від 06.04.2016 року.
Сам факт правопорушення підтверджується актом перевірки з питань військового обліку військовозобов`язаних, призовників та мобілізаційної готовності у с. Полезне Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади Великомихайлівського району.
Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, наданих учасниками провадження пояснень, показів свідків, суд дійшов до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.
За ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи встановлення правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова відповідача в справі про адміністративне правопорушення скасуванню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 69 - 71, 160 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити за необґрунтованістю вимог.

Постанову військового комісара Великомихайлівського районного військового комісаріату Одеської області №15 від 05 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП залишити без змін.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повний текст постанови суду складений 19 серпня 2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Великомихайлівський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови суду.

Головуючий: О.В. Рімашевська