Справа № 554/4893/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.07.2016 Справа № 554/4893/16-а
Справа № 554/4893/16-а
Провадження № 2-а/554/201/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 липня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Каліновської О. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Полтава, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

17 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 3 червня 2016 року, близько 11 год. 30 хв., він на автомобілі НОМЕР_1 рухався по вулиці Шевченка в напрямку вулиці Небесної Сотні (Леніна). Біля перехрестя вулиць Шевченка - В. Чорновола (Куйбишева) він відчув різке погіршення самопочуття, в зв'язку з чим скерував автомобіль до узбіччя і зупинив на відстані менше 10 м від перехрестя. Відразу ж до нього підійшли працівники поліції, які вказали на порушення ним правил паркування та винесли постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення підпункту «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України (далі - Правил), незважаючи на те, що лікарями швидкої медичної допомоги, яку він викликав на місце зупинки, йому був встановлений діагноз «Нейроциркулярна дистонія по гіпертонічному типу» та виявлений артеріальний тиск 160/100.

Заперечуючи факт законності притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення такого порушення, він зазначив, що зупинку автомобіля в недозволеному місці він здійснив вимушено із-за стану, в якому перебував. Вважає, що діяв в стані крайньої необхідності, а тому вимог Правил не порушив і до адміністративної відповідальності притягнутий незаконно, в зв'язку з чим і просить скасувати постанову про це.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи Каліновська О. Г. позов не визнали та заперечували проти його задоволення, зазначаючи, що позивач допустив інкриміноване йому порушення Правил, що, першим із названих, було безпосередньо виявлено, а тому у визначеній законом процедурі був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, про що було винесено відповідну постанову. При її винесенні позивачу у відповідності до Конституції України були роз'яснені його права, в тому числі і право на оскарження дій сторони відповідача, про що свідчить те, що він цим в повній мірі скористався, подавши до суду позовну заяву. Наголошуючи на законності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач зазначив, що ОСОБА_1, зупинивши автомобіль в недозволеному місці протягом значного відрізку часу сидів в ньому, не виходячи на вулицю та не вмикаючи знаку аварійної світлової сигналізації. Зробив це лише після того, коли він зі своїм напарником почав з'ясовувати у нього причину порушення правил паркування. Тоді ж позивач і викликав карету швидкої медичної допомоги, працівниками якої був встановлений вищезазначений діагноз. Але зважаючи на те, як він себе порушник, його емоційну реакцію на дії працівників поліції, він прийшов до висновку, що останній симулював наявність у нього хворобливого стану, а тому піддав його адміністративному стягненню та виніс відповідну постанову про це.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії ПС2 № 874861 від 3 червня 2016 року (а. с. 6) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення п. п. «г» п. 15.9 Правил, копію якої він в той же день отримав.

Під час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_5 дала показання, аналогічні свідченням відповідача ОСОБА_2

Пояснення відповідача та свідка ОСОБА_5 знайшли своє підтвердження в ході перегляду в суді відеозапису зупинення порушника, роз'яснення йому його процесуальних прав та винесення постанови, із якого слідує, що ОСОБА_1 дійсно допустив порушення Правил, за яке був зупинений.

Підпунктом «ґ» пункту 15.9 Правил передбачено заборона зупинки на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.

Суд погоджується з констатацією стороною відповідача, що розміщення транспорту з порушенням вказаного пункту Правил зумовлює обмежену оглядовість для водіїв інших автомобілів, що приближаються до краю перехрестя.

Відповідно до п. 10.1 Правил обмежена оглядовість - це видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена транспортними засобами. Обмеження оглядовості визначається комплексом умов, у яких водій не може визначити та контролювати рух об'єктів, що створюють або можуть створити небезпеку чи перешкоду для руху через перекриття частини поля зору сторонніми непрозорими об'єктами (транспортний засіб). Ці вимоги Правил позивачем були порушені.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що його зупинка була викликана хворобливим станом, а тому вимушеною, оскільки зважаючи на характер його подальшої після цього поведінки, він вчинив ряд дій, які це спростовують.

Зокрема, ним в порушення вимог п. 9.9 Правил не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація, перешкод для чого з його боку не було, що само по собі є порушенням Правил. Крім того, жвава поведінка позивача під час спілкування з працівниками поліції, його самостійна хода до автомобіля швидкої допомоги, що приїхала за його викликом після того, як до нього підійшли працівники поліції, а також відмова від госпіталізації та швидке після цього подальше продовження керування автомобілем, на думку суду, свідчать про використання ним означеного стану для виправдання порушень Правил, які він допустив.

Тому суд вважає, що позивачем було допущене порушення Правил, яке йому інкримінується.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил та законності притягнення його відповідачкою до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотримання процесуальних процедур.

Одночасно суд вважає, що при накладенні стягнення відповідачем не в повній мірі були враховані обставини вчинення правопорушення та особа порушника, який вперше притягувався до адміністративної відповідальності, правопорушення, яке він вчинив не потягло за собою будь-яких негативних для суспільства наслідків, а тому вважає за можливе визнати вчинене ним правопорушення малозначним та звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням, закривши провадження по справі.

Керуючись статтями 159-163 КАС України, статями 22-23, 284 КУпАП, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Постанову серії ПС2 № 874861 від 3 червня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Полтава ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - змінити.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 29 липня 2016 року.

Суддя Савченко А. Г.