Справа № 815/2066/16
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2066/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.01.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.01.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

В період з 27.11.2015 року по 17.12.2015 року співробітники Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами цієї перевірки 24.12.2015 року Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 7619/15-52-22-03/30587315, яким встановлені порушення позивачем, крім інших:

- пп.138.8.1 п.138.8, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України, що призвело до завищення відємного значення обєкту оподаткування по податку на прибуток на загальну суму 14971285,00 грн.;

- п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 3718384,00 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідно до зазначених порушень Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення:

- від 26.01.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачеві за порушення пп.138.8.1 п.138.8, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 14971285,00 грн.;

- від 26.01.2016 року № НОМЕР_2, яким позивачеві за порушення п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 5105076,00 грн., у тому числі за основним платежем 3403384,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1701692,00 грн.

Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача від 26.01.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, вважає їх протиправними та такими, що належать до скасування.

Оскільки в судовому засіданні, що було призначене на 17.08.2016 року, представник відповідача не заявляв клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів, представник позивача до судового засідання не зявився, 17.08.2016 року через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності в письмовому провадженні, суд на підставі ст.122 та ст.128 КАС України вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» зареєстроване та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області як платник податків з 07.03.2000 року за № 776.

На підставі направлень від 27.11.2015 року № 1287, № 1288, № 1289, № 1290, № 1291, № 1292, № 1293, наказів від 26.10.2015 року № 1021, від 11.11.2015 року № 1054, від 26.11.2015 року № 113 та від 11.12.2015 року № 1168, в період з 27.11.2015 року по 17.12.2015 року співробітники Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області провели виїзну планову документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами цієї перевірки 24.12.2015 року Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області склала акт № 7619/15-52-22-03/30587315 «Про результати виїзної планової документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року».

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача:

- пп.138.8.1 п.138.8, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України в результаті чого завищено відємне значення обєкту оподаткування по податку на прибуток всього у сумі 14971285,00 грн., в т.ч. IV квартал 2012 року в сумі 2338975,00 грн., 2013 рік в сумі 3640791,00 грн., 2014 рік в сумі 8991519,00 грн.;

- п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3718384,00 грн., в тому числі вересень 2012 року в сумі 75000,00 грн., жовтень 2012 року в сумі 120000,00 грн., листопад 2012 року в сумі 120000,00 грн., грудень 2012 року в сумі 152795,00 грн., січень 2013 року в сумі 215577,00 грн., лютий 2013 року в сумі 169308,00 грн., березень 2013 року в сумі 184197,00 грн., квітень 2013 року в сумі 216714,00 грн., травень 2013 року в сумі 184000,00 грн., липень 2013 року в сумі 6417,00 грн., серпень 2013 року в сумі 51341,00 грн., вересень 2013 року в сумі 275407,00 грн., жовтень 2013 року в сумі 245032,00 грн., грудень 2013 року в сумі 286375,00 грн., липень 2014 року в сумі 231133,00 грн., серпень 2014 року в сумі 346018,00 грн., вересень 2014 року в сумі 524718,00 грн., листопад 2014 року в сумі 314352,00 грн., липень 2014 року в сумі 231133,00 грн., серпень 2014 року в сумі 346018,00 грн., вересень 2014 року в сумі 524718,00 грн., листопад 2014 року в сумі 316710,00 грн.;

- порушено вимоги ст.163, пп.164.2.17 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок з доходу фізичних осіб у сумі 42390,84 грн.;

- ст.5 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (із змінами та доповненнями) та п.7 розділу ІІІ Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 року № 281 (зареєстрованою в Міністерстві юстиції 29.08.2005 року за № 950/11230) із змінами та доповненнями: підприємством не перераховано до Державного бюджету України позитивну курсову різницю у сумі 164223,73 грн., у т.ч. у 3 кварталі 2014 року у сумі 164223,73 грн.

Також, у вказаному акті перевірки відповідачем зазначено, що згідно з вимогами п.102.2 ст.102 Податкового кодексу України по порушенням, виявленим у податкових періодах вересень, жовтень, листопад 2012 року, перевищено термін визначенням контролюючим органом сум грошового зобовязання в 1095 днів.

За наслідками перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» відповідно до зазначених порушень Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області прийняла податкові повідомлення-рішення:

- від 26.01.2016 року № НОМЕР_3, яким позивачеві за порушення ст.163, пп.164.2.17 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 42390,84 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 22867,59 грн.;

- від 26.01.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачеві за порушення пп.138.8.1 п.138.8, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на 14971285,00 грн.;

- від 26.01.2016 року № НОМЕР_2, яким позивачеві за порушення п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.185, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 3403384,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1701692,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тека» не погодилось з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача та оскаржило їх в адміністративному порядку до Головного управління ДФС в Одеській області, подавши скаргу № 59 від 11.02.2016 року.

За результатами розгляду скарги ТОВ «Тека» № 59 від 11.02.2016 року на податкові повідомлення-рішення від 26.01.2016 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_1, НОМЕР_2 ГУ ДФС в Одеській області прийняло рішення про результати розгляду первинної скарги № 756/10/15-32-10-01-07 від 11.04.2016 року, яким: скасовано податкове повідомлення рішення від 26.01.2016 року № НОМЕР_3, відповідно до якого збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 42390,84 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 22867,59 грн.; залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 року № НОМЕР_1, відповідно до якого зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток на 14971285,00 грн.; залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 26.01.2016 року № НОМЕР_2, відповідно до якого збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на 3403384,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1701692,00 грн.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що у звязку з наявною податковою інформацією та актами про неможливість проведення зустрічних звірок контрагентів позивача відсутні факти реальності вчинення господарських операцій.

Суд вважає, що вказані висновки про наявність зазначених порушень податкового законодавства позивачем є необґрунтованими.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

В акті перевірки від 24.12.2015 року № 7619/15-52-22-03/30587315 зазначено, що завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток позивачем відбулося за рахунок включення позивачем до складу витрат (рядок 05 (05.1) декларації) отримання робіт з технічного обслуговування та ремонтних робіт з поліпшення основних засобів, придбання товарів для господарської діяльності у ПП «Гранд Стройгефест», ТОВ «Еко Строй Град», ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Сузіря Альпіони», ТОВ «Інвестиційні ініціативи та модернізація», ТОВ «Два Слона», ТОВ «Металзюкрайн Корп. ЛТД», ТОВ «Салем Торг», по яким доведено відсутність реальності факту здійснення операцій, а саме: в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Тека» уклало договори, які не мають реального здійснення операцій.

Також, в акті перевірки від 24.12.2015 року № 7619/15-52-22-03/30587315 вказано, що заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, відбулося у звязку з тим, що ТОВ «Тека» до складу податкового кредиту у рядку 10.1 податкових декларацій з податку на додану вартість віднесло суму ПДВ при отриманні матеріалів від підприємств, по яким в ході відпрацювання по ланцюгу встановлено ознаки «ризику», що засвідчує відсутність факту здійснення операцій, а саме від ТОВ «Сузіря Альпіони», ТОВ «Еко Строй Град», ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «БК Проектреконструкція», ТОВ «Металзюкрайн Корп. ЛТД», ТОВ «Салем Торг».

Під час розгляду справи суд встановив, що позивач за КВЕД має право займатися наступними видами діяльності: діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля фруктами й овочами; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; допоміжне обслуговування наземного транспорту; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); будівництво житлових і нежитлових будівель.

Суд встановив, що ТОВ «Тека» володіє автозаправними станціями та автобусними станціями, які здає в оренду.

З метою підтримання вказаних автозаправних станцій у належному стані, для виконання робіт з технічного обслуговування та виконання ремонтних робіт з поліпшення вказаних АЗС та АС ТОВ «Тека» у періоді, що перевірявся, уклало відповідні договори з ПП «Гранд Стройгефест», ТОВ «Еко Строй Град», ТОВ «Інтерія ЛТД», ПП «Сузіря Альпіонн», ТОВ «Інвестиційні ініціативи та модернізація», ТОВ «Салем Торг», ПП «БК Проектреконструкція», ТОВ «Металзюкрайн КОРП ЛТД».

Так, ТОВ «Еко Строй Град» за договорами підряду № 29-12СМР від 29.11.2012 року, № 4/01-13СМР від 04.01.2013 року, № 26/12-12СМР від 26.12.2012 року, № 19/12-СМР від 19.12.2012 року, № 14-12СМР від 14.12.2012 року, № 5/12-12СМР від 05.12.2012 року, № 5-12СМР від 05.12.2012 року, № 22-12СМР від 22.11.2012 року викувало роботи по ремонту та технічному обслуговуванню резервуарів зберігання нафтопродуктів на обєктах ТОВ «Тека» у відповідності до кошторисної документації, яка є невідємною частиною вказаних договорів, що підтверджується Актами прийняття виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

ТОВ «Тека» в свою чергу здійснило оплату ТОВ «Еко Строй Град» за виконані роботи, що підтверджується платіжними дорученнями, які є в матеріалах справи.

ПП «Гранд Стройгефест» за договорами підряду № 06/08-2013Т від 06.08.2012 року, № 16/09-2013Т від 16.09.2013 року, № 04/09-2013Т від 04.09.2013 року, № 02/09-2013Т від 02.09.2013 року, № 13/09-2013Т від 13.09.2013 року, № 11/09-2013Т від 11.09.2013 року виконувало роботи з ремонту асфальтобетонного покриття та ремонту будівель автостанцій, з технічного обслуговування/очищення резервуарів на обєктах ТОВ «Тека» у відповідності до кошторисної документації, яка є невідємною частиною вказаних договорів, що підтверджується Актами прийняття виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

ТОВ «Тека» в свою чергу здійснило оплату ПП «Гранд Стройгефест» за виконані роботи, що підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

ТОВ «Інтерія ЛТД» за договорами підряду № 05/12-2013Т від 05.12.2013 року, № 02/12-2013Т від 02.12.2013 року, № 29/11-2013Т від 29.11.2013 року, № 28/11-2013Т від 18.11.2013 року, № 26/11-2013Т від 26.11.2013 року, № 11/10-2013Т від 11.10.2013 року, № 07/10-2013Т від 07.10.2013 року, № 03/10-2013Т від 03.10.2013 року, № 02/10-2013Т від 02.10.2013 року, № 24/09-2013Т від 24.09.2012 року, № 23/09-2013/Т від 23.09.2013 року, № 18/09-2013Т від 18.09.2013 року, № 30/08-2013Т від 30.08.2013 року, № 27/08-2013Т від 27.08.2013 року, № 20/08-2013Т від 20.08.2013 року, № 14/08-2013Т від 14.08.2013 року, № 09/08-2013Т від 09.08.2013 року, № 05/08-2013Т від 05.08.2013 року, № 02/08-2013Т від 02.08.2013 року, № 30/07-2013Т від 30.07.2013 року, № 25/07-2013Т/2 від 25.07.2013 року, № 25/07-2013Т/1 від 25.07.2013 року, № 16/07-2013Т від 16.07.2013 року, № 09/07-2013Т від 09.07.2013 року, № 11.06.-2013Т від 11.06.2013 року, № 27/05-2013/Т від 27.05.2013 року, № 05/06-2013Т від 05.06.2013 року, № 12/03-2013Т від 12.03.2013 року, № 05/03-2013Т від 05.03.2013 року, № 25/12-2012БМР-АС від 25.12.2012 року, № 14/02-2013Т від 14.02.2013 року, № 11/02-2013/Т від 11.02.2013 року, № 06/02-2013/Т від 06.02.2013 року, № 27/12-2012БМР-АС від 27.12.2012 року, № 21/12-2012БМР-АС від 21.12.2012 року, № 19/12-2012БМР-АС від 19.12.2012 року, № 17/12-2012БМР-АС від 17.12.2012 року, № 14/12-2012БМР-АЗС від 14.12.2012 року, № 10/12-2012БМР-АС від 10.12.2012 року, № 07/12-2012БМР-АЗС від 07.12.2012 року, № 03/12-2012БМР-АС від 03.12.2012 року, № 29/11-2012БМР-АЗС від 29.11.2012 року виконувало роботи з технічного обслуговування/очищення резервуарів зберігання нафтопродуктів на АЗС та з ремонту навісів, покрівлі, кабінетів, благоустрою території, ремонту асфальтобетонного покриття на АС на обєктах ТОВ «Тека» у відповідності до кошторисної документації, яка є невідємною частиною вказаних договорів, що підтверджується Актами прийняття виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

ТОВ «Тека» в свою чергу здійснило оплату ТОВ «Інтерія ЛТД» за виконані роботи, що підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

ПП «Сузіря Альпіонн» за договорами підряду № 411-12СМР від 07.11.2012 року, № 05/10-12СМР від 05.10.2012 року, № 111-12СМР від 24.10.2012 року, № 211-12СМР від 16.10.2012 року, № 15/10-12СМР від 15.10.2012 року, № 11/10-12СМР від 11.10.2012 року, № 27/09-12СМР від 27.09.2012 року, № 14/09-12СМР від 14.09.2012 року, № 09/09-12СМР від 03.09.2012 року виконувало роботи з очищення та фарбування резервуарів зберігання нафтопродуктів, технічного обслуговування резервуарів, ремонту навісів на АЗС, ремонту підлоги та покрівлі операторської на АЗС, ремонту покрівлі кемпінгу-готелю на АЗС на обєктах ТОВ «Тека» у відповідності до кошторисної документації, яка є невідємною частиною вказаних договорів, що підтверджується Актами прийняття виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

ТОВ «Тека» здійснило на користь ПП «Сузіря Альпіони» оплату за виконані роботи, що підтверджуються платіжними дорученнями, які є в матеріалах справи.

ТОВ «Інвестиційні ініціативи та модернізація» за договорами підряду № 11/02-2013 від 11.02.2013 року, № 11/02-2013/3 від 11.02.2013 року, № 11/02-2013/2 від 11.02.2013 року виконувало роботи з очищення резервуарів, технічного обслуговування резервуарів на обєктах ТОВ «Тека» у відповідності до кошторисної документації, яка є невідємною частиною вказаних договорів, що підтверджується Актами прийняття виконаних будівельних робіт форми КБ-2в.

ТОВ «Тека» здійснило оплату ТОВ «Інвестиційні ініціативи та модернізація» за виконані роботи, що підтверджуються платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи.

У періоді, що перевірявся, ТОВ «Тека» уклало з ТОВ «Металзюкрайн КОРП. ЛТД» ряд договорів купівлі-продажу № 14/10-2014 від 29.10.2014 року, № 25/08-2014 від 25.08.2014 року, № 10/09-2014 від 10.09.2014 року, № 17/07-2014Т від 17.07.2014 року, відповідно до яких ТОВ «Металзюкрайн КОРП. ЛТД» (продавець) передав у власність ТОВ «Тека» (покупець) товар «соєві боби», що підтверджується належним чином оформленими та складеними видатковими накладними, рахунками, податковими накладними.

Отриманий від ТОВ «Металзюкрайн КОРП. ЛТД» товар був оплачений ТОВ «Тека», шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця, що підтверджується платіжними дорученнями, які є в матеріалах справи.

ТОВ «Тека» придбані у ТОВ «Металзюкрайн КОРП. ЛТД» «соєві боби» передало на реалізацію на експорт товарів через резидента-комісіонера ТОВ «Вторметекспорт» на підставі укладеного договору комісії № 01 від 17.07.2014 року та в подальшому вказаний товар було реалізовано покупцю-нерезиденту, що підтверджується актами приймання-передачі товару, даними звіту комісіонера та вантажно-митною декларацією.

ТОВ «Тека» за договором № 17/11-2014КПСТ від 17.11.2014 року придбало у ТОВ «Салем Торг» руберойд та тротуарну плитку, що підтверджується видатковою та податковою накладними.

Єдиною підставою для висновку по те, що господарські відносини між ТОВ «Тека» та ТОВ «Салем Торг» за вказаним договором не мають реального характеру в акті перевірки відповідача зазначено, що у вказаному періоді придбання матеріалів, АЗС у м. Євпаторія, АРК, на яку було поставлено руберойд та тротуарну плитку, знаходиться на території, яка у вказаний період часу вже не була власністю держави Україна.

Відповідно до ст.133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: ОСОБА_1 Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Згідно з ст.134 Конституції України ОСОБА_1 Крим є невід'ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, висновки перевіряючих про те, що м. Євпаторія знаходиться на території, яка не належить на праві власності державі Україна, суперечать Основному закону України.

Крім того, реальність господарських відносин між ТОВ «Тека» та ТОВ «Салем Торг» підтверджується належним чином оформленими та складеними первинними бухгалтерськими документами.

ТОВ «Тека» (замовник) та ПП «БК «Проектреконструкція» (підрядник) 01.05.2013 року уклали договір підряду № 20/05-2013, відповідно до якого Підрядник зобовязався виконати роботи на АЗС по вул. Буденого, 18, м. Херсон, з монтажу повітряної лінії електропередачі на опорах і підготувати всю необхідну документацію.

Відповідно до п.2.3 зазначеного договору після підписання договору та перед початком робіт замовник сплачує підряднику суму в розмірі 38500,00 грн., у т.ч. ПДВ, а остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт та після здачі робіт контролюючим та експлуатуючим організаціям.

На виконання договору підряду № 20/05-2013 від 01.05.2013 року ТОВ «Тека» було перераховано на рахунок ПП «БК «Проектреконструкція» аванс в розмірі 38500,00 грн., а податок на додану вартість з вказаної суми на підставі отриманої податкової накладної включено до податкового кредиту в липні 2013 року.

Тому, висновки перевіряючих про завищення ТОВ «Тека» податкового кредиту за липень 2013 року на суму 6417,00 грн. по взаємовідносинам з ПП «БК «Проектреконструкція» є необґрунтованими.

Суд встановив, що укладені договори позивача з його контрагентами повністю узгоджуються, є логічними та відповідають тому виду діяльності, яким займається підприємство позивача.

Також, суд встановив, що за поставлений товар, виконані роботи та надані послуги позивач зі своїми контрагентами розрахувався, тобто сторони договорів зазнали змін майнового стану.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що матеріали справи містять всі необхідні документи на підтвердження реальності здійснення фінансово-господарських відносин позивача з контрагентами в періоді, що перевірявся, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій.

Також, суд звертає увагу, що зазначені договори, укладені між позивачем та контрагентами є чинними, ніким не скасовані, а їх виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи.

На підставі викладених обставин, суд вважає, що витрати за договорами укладеними з контрагентами позивач правомірно включив до складу витрат.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України: «Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)».

Відповідно до п.138.1 ст.138 14 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст.138 14 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Відповідно до п.138.4 цієї статті витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з пп.138.8.1 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну); до складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, визначеному в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку.

З сукупного аналізу вказаних норм законів суд робить висновок, що до складу валових можуть бути віднесені будь-які витрати, здійснені (нараховані) як компенсація за отримані платником товари (послуги), повязані з його господарською діяльністю.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

Відповідно до п.п.2.1.,2.2 п.2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

З наданих позивачем первинних документів вбачається, що вказаними контрагентами позивачу поставлялися товари, виконувалися роботи та надавалися послуги, а позивач в свою чергу здійснював оплату за ці товари, виконані роботи та надані послуги з метою провадження своєї господарської діяльності, що підтверджується матеріалами справи.

Крім цього, з огляду на матеріали справи суд встановив, що за наслідками цих господарських операцій вказані контрагенти видали податкові накладні, які були включені позивачем у податкову звітність у періоді, що перевірявся, які є в матеріалах справи.

Також, суд звертає увагу, що згідно з пп.180.1.1 п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Суд встановив, що позивач та його контрагенти на момент здійснення вказаних господарських операцій були платниками податків.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, відповідно до зазначених правових норм, з моменту списання коштів з банківського рахунка позивача або отримання податкових накладних від контрагентів у нього виникло право на віднесення сум податку по операціях з цими контрагентами до складу свого податкового кредиту.

При цьому, факт виконання контрагентами позивача передбачених укладеними договорами робіт (послуг) підтверджується наданими до суду первинними документами, що знаходяться в матеріалах справи.

Також, висновки відповідача про відсутність у контрагентів позивача майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, засобів для транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах не є доказом несумлінності платника податку ТОВ «Тека», оскільки чинне законодавство передбачає можливість залучення третіх осіб для виконання договірних зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Більше того, позивач не повинен нести відповідальність за дії чи бездіяльність своїх контрагентів. Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 року в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Також, суд звертає увагу на рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2007 року, про порушення Україною статті 1 Першого протоколу у справі «Інтерсплав проти України».

Так, у п.37 рішення вказується: «Заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови».

Відповідно до п.38 рішення зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Таким чином, суд вважає, що позивач не порушував податкове законодавство.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б вказували про безпосереднє відношення позивача до зловживань у системі відшкодування податку на додану вартість або безпідставного завищення суми відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд встановив, що відповідач всупереч нормам Податкового кодексу України безпідставно прийняв податкові повідомлення-рішення від 26.01.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 122, 128, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 26.01.2016 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКА» () суму сплаченого судового збору в розмірі 301145 (триста одна тисяча сто сорок пять) грн. 42 коп.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко