Справа № 727/5443/16-а
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5443/16-а
Провадження № 2-а/727/180/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Бурма А.С.

за участю сторін: - позивача ОСОБА_2.

- представників відповідача Романюк Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій і зобов»язання суб»єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії, - ВСТАНОВИВ:

В суд звернувся з позовною заявою ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії. Мотивує заявлені позовні вимоги тим, що 19.09.2002 року йому була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) у розмірі 80 відсотків від чинної на той час заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури. При цьому, вказує, що в червні 2016 року він звернувся до відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою здійснити перерахунок його пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», додавши при цьому довідку прокуратури Чернівецької області за вих. №18/263вих.-16 від 17.06.2016 р. про розмір середньомісячного заробітку за посадою, з якої йому оформлено пенсію. У відповідності до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України №244/111-11 від 08.07.2016 р. йому було відмовлено в задоволенні поданої заяви, посилаючись на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, де зазначено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яка стосується перерахунку пенсій працівникам прокуратури втратила чинність. Відповідно до п.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-НІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак на даний час Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку. Вважає, що дії відповідача обмежують його право на перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідно до ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі, в якому вона була призначена, і є неправомірними, при цьому, посилається на те, що поширюючи дію нормативно-правових актів, які набули чинності після призначення йому пенсії, на період до введення їх в дію - 12.07.2001 року, відповідач надав їм зворотної сили, що для актів, які погіршують становище, є неприпустимим вказуючи на те, що акти чинного законодавства не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, що відноситься і запровадження обмеження та зменшення розміру пенсій, що призводить до звуження змісту та обсягу права на пенсійне забезпечення під час перерахунку пенсії.

Посилаючись на правові позиції Верховного Суду України в постанові від 10.12.2013 року, ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення їй пенсії; Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, яким було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, зазначає, що з 1 жовтня 2011 року положення ч.1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ, а підстави і порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких питання перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали, а лише змінилася нумерація частини цієї статті. При цьому, звертає увагу в обґрунтування заявлених вимог і на рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005 яким визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі, політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність; утвердження і дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави; діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, що вимогами ст. 22 Конституції України не допускається. Вказані норми повністю є співмірними і з вимогами ст.ст.22, 64 Конституції України, зокрема якими закріплено право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Крім наведеного, посилаючись на ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, якою визначено, що при призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців та перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отриманих працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. Вважає, що внаслідок порушення відповідачем вимог закону, які виразилися у перерахунку йому пенсії, відповідно до розпорядження Управління Пенсійного фонду України у м. Чернівцях від 30.10.2012 року № 175941 в розмірі 80 відсотків від суми заробітку, замість 90 відсотків, він незаконно та не обгрунтовано не отримав різницю між фактично отриманою і належною йому до сплати суму пенсії, оскільки розмір пенсії при перерахунку був занижений, а тому, просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким відмовлено йому у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Чернівецької області про заробітну плату від 17.06.2016 року № 18/263 вих-16. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ), що діяла станом на вересень 2002 року) з розрахунку 80 % від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки прокуратури Чернівецької області №18/263 вих-16 від 17.06.2016 про заробітну плату, починаючи з 01.12.2015 року без обмеження її розміру та стягнути на його користь сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно зазначеним в позові, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за довіреністю Романюк Л. в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду пояснення в яких посилалася на те, що з 19.09.2002 року позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Пенсія за вислугу років позивачу була призначена із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру». 09.06.2012 року позивач ОСОБА_2 звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії і після перерахунку він отримує пенсію за вислугу років із розрахунку 80 % від суми місячного (чинного) заробітку відповідно до Закону України «Про прокуратуру». В червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Головного Управління ПФУ в Чернівецькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% від місячного заробітку на підставі довідки прокуратури Чернівецької області від 17.06.2016 року №18/263 вих-16 та 08.07.2016 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії, у зв'язку з відсутністю підстав для перерахування пенсії, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» норми п.4 Постанови №865 (про перерахунок пенсії в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям) виключені. З 01.06.2015 року призначення пенсій в такому порядку та на таких умовах не здійснюється. 01.04.2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни в статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Крім того відповідно до ч.29 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 №911-УІІІ, абз.6 ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» доповнено реченням такого змісту: «тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника відповідача Романюк Л.І., вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, відповідно заперечення, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази надані сторонами, в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до ст.11 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до частини третьої ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно;

6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом відносно заявлених позовних вимог встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Зокрема, з 19.09.2002 року позивачу ОСОБА_2 була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12.07.2001) у розмірі 80 відсотків від чинної на той час заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури (а.с.9).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», затверджено нові схеми посадових окладів працівників органів прокуратури відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Зважаючи на вказані обставини, які дають право на отримання пенсії в більшому розмірі, 17.06.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Чернівці із заявою здійснити перерахунок його пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам, надавши довідку прокуратури Чернівецької області за вих. №18/263 вих-16 від 17.06.2016 р. про розмір середньомісячного заробітку за посадою з 01.12.2015 року (а.с.10).

За розглядом звернення відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії про що надіслав письмову відповідь № 244/111-11 від 08.07.2016 р. на адресу позивача ОСОБА_2, якою повідомили, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема: відповідно до Закону України «Про прокуратуру». У зв'язку з неприйняттям відповідного закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах, з 01.06.2015 року пенсії за нормами Закону України «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються. Із набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII частина статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, яка стосується перерахунку пенсій працівникам прокуратури втратила чинність. Відповідно до ст. 86 п. 20 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогодні Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку (а.с.11).

Крім наведеного, судом також встановлено, що відповідач відмовив позивачу у перерахунку призначеної пенсії, посилаючись і на Закон від 02.03.2015 № 213, який взагалі не стосується даних правовідносин, а саме пов'язаних із проведенням перерахунку раніше призначеної пенсії та не взяв до уваги те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма закону, що визначає умови та порядок проведення перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення їм пенсії, а не на дату звернення з заявою про проведення такого перерахунку, тобто повинен був керуватися умовами та порядком пенсійного забезпечення прокурорів визначеного ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, з наступними змінами і доповненнями), що діяла на час призначення пенсії позивачу.

Окремі норми ст.50-1 Закону України № 1789-ХІ (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001, зазнали змін та втратили чинність), зокрема, положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до статті 50-1 ч.13 Закону № 1789-ХІІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ст. 50-1 ч.18 Закону № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 року у справі №К/800/6054/15.

За таких обставин відповідач, відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії, безпідставно керувався п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213, згідно якого, через неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213, законодавцем врегульовано питання щодо виникнення правовідносин, пов'язаних з призначенням пенсій за зверненням осіб, які набувають такого права вперше, після 1 червня 2015 року, для яких до цієї дати пенсійне забезпечення регулювалося перерахованими в пункті 5 спеціальними законами.

Положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Безпідставним є також посилання відповідача у відповіді про відмову в проведенні перерахунку пенсії на постанову Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» якою норми п.4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» виключені, оскільки норми п.4 названої постанови встановлювали механізм обчислення пенсії для її призначення, а не для перерахунку призначеної пенсії.

Не заслуговує на увагу посилання відповідача на п. 20 ст. 86 прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» №578-VIII від 02.07.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, стосовно того, що визначаються Кабінетом Міністрів України, оскільки на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок зазначеного перерахунку. Крім наведеного, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 було призначено пенсію не на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ, а на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001. Умови та порядок проведення перерахунку був визначений частинами 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001.

Отже, викладення частини 18 статті 50-1 у новій редакції Закону №76-VIII від 28.12.2014 (умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом міністрів України) та відсутність такого порядку станом на час звернення за перерахунком не позбавляє прокурорів права на перерахунок раніше призначених пенсій у зв'язку зі звільненням із збереженням при цьому розміру того відсотку від заробітної плати, який було взято на час призначення пенсії.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У ст. 64 закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Щодо неприпустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і соціальних гарантій міститься в роз'ясненнях Конституційного Суду України та зроблених висновках Верховного Суду України при розгляді справ з аналогічних спірних правовідносин, а відносно правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, необхідно врахувати висновки Верховного Суду України, зокрема висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 (справа №21-445а13), від 10.12.2013 (справа №21-348а13), від 06.10.2015 (справа №127/11720/14-а).

Так, відповідно до постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім цього, згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Отже, в рішенні Конституційного Суду України (від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги компенсацій і гарантій та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002), розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення, виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Звернення ОСОБА_2 до відповідача, як суб'єкта владних повноважень щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо грунтується на законі, саме відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), а не Закону, який діє на час звернення та значно звужує зміст та обсяг прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Судові рішення повинні відповідати вимогам чинного законодавства і Конституції, вимогам чинного законодавства. Так, вимогами ст. 8 ч. 1 КАС України, передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім наведеного, згідно з пунктом 2 розділу 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Отже, вищенаведене узгоджується і з правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року справа №21-348а13 та від 17.12.2013 року справа № 21-445а13, справи Вищого адміністративного Суду України за №№ К/800/305880/13 від 19.03.2014 року; К/800/27064/15 від 14.07.2015р; а відповідно до ст.244-2 ч.1 КАС України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005 чітко визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров'я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Що стосується заявленої позовної вимоги про перерахунок пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром пенсії, суд не вбачає підстав для задоволення даної позовної вимоги, оскільки у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 року (до 01.04.2015 року) та в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02.03.2015року (після 01 квітня 2015 року), максимальний розмір пенсії осіб, пенсія яких призначена згідно Закону № 1789-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, звертає увагу на Прикінцеві положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ, якими встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом. Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

15.07.2015 року, з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ від 14.10.2014 року пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється статтею 86 Закону № 1697-УІІ, якою в період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року встановлювалось аналогічне обмеження, зокрема абз. шостим частини 15 статті 86 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УIII від 02.03.2015 року встановлювалось, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

З 01.01.2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України 911-УIII від 24.12.2015 року абз. шостий частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Крім того, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 21 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Пpo прокуратуру», «Пpo судоустрій та статус суддів», «Пpo статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Пpo Національний банк України», «Пpo службу в органах місцевого самоврядування», «Пpo дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, позовні вимоги в частині проведення перерахунку пенсії без обмеження суми пенсійної виплати задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень та не обгрунтованості позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмету спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії грунтується на законі і підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 22 Конституції України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; ст.ст.2, 6, 18, 19, 87, 94, 97, 99, 104-107, 162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій і зобов»язання суб»єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків середньомісячної заробітної плати, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами і доповненнями) та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03. 2015 р № 213, на підставі довідки прокуратури Чернівецької області №18/263-16 від 17.06. 2016 року про заробітну плату для обчислення пенсії.

Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами і доповненнями) із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, згідно довідки прокуратури Чернівецької області №18/263-16 від 17.06. 2016 року про заробітну плату для обчислення пенсії, починаючи з 17.06.2016 року та здійснювати відповідні виплати, із допущенням до негайного виконання (ст. 256 КАС України).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в сумі 551 грн.20 коп., документально підтверджені квитанцією від 18.07. 2016 р. № 190.

В решта частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Слободян Г.М.