Справа № 2а-6427/10/1070
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року 2а-6427/10/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - суддя Виноградова О.І.,

при секретарі судового засідання Мкртчян Н.Ц.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

про скасування податкових повідомлень - рішень,

в с т а н о в и в:

6 липня 2010 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень - рішень від 30 квітня 2009 р. № 1535//261/НОМЕР_1, 1534//260/НОМЕР_1, 6 липня 2009 р. № 2305//1/373/НОМЕР_1, 2306//1/374/НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що акт перевірки та перелічені податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем протиправно, оскільки господарські операції, що стали підставою для визначення податкових зобовязань у період з 1 липня 2007 р. по 31 грудня 2008 р., мали реальний характер та підтверджуються первинними документами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у його задоволенні просив відмовити, посилаючись на те, що перевіркою правильності формування валових витрат за названий період встановлено, що загальна сума валових витрат, задекларованих позивачем, становила 22 080 560 грн 00 коп. Вказану суму валових витрат позивач сформував за рахунок віднесення до їх складу витрат по операціям з придбання товарів у постачальників: товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Геніус» (далі - ТОВ «ТК «Геніус»), товариства з обмеженою відповідальністю «ВПФ Метапродакшн» (далі - ТОВ «ВПФ Метапродакшн»), товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Інфо Трейд» (далі - ТОВ «НВП Інфо Трейд»), товариства з обмеженою відповідальністю «Доменсбіз» (далі - ТОВ «Доменсбіз»), товариства з обмеженою відповідальністю «Блізард-ком» (далі - ТОВ «Блізард-ком»), приватного підприємства «Івенто-2005» (далі - ПП «Івенто-2005»,), приватного підприємства «Іділія Плюс V» (далі - ПП «Іділія Плюс V»), товариства з обмеженою відповідальністю «Атмарком» (далі - ТОВ «Атмарком»). Зазначив, що інформацію стосовно укладення та виконання договорів з вказаними юридичними особами позивачем під час перевірки надано не було. Крім того, перевіряючим не були надані документи складського та матеріального обліку, товарно-транспортні накладні та інші документи, які б свідчили про придбання, транспортування придбаної продукції, відвантаження її позивачу, а також документи на підтвердження оплати позивачем придбання, а у подальшому продажу продукції третім особам.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 р., у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 грудня 2015 р. постанову Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2011 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2012 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (далі - ухвала ВАСУ від 16 грудня 2015 р.).

Суд, у судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

У період з 31 березня по 13 квітня 2009 р. відповідачем було проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 1 липня 2007 р. по 31 грудня 2008 р., за результатами якої 21 квітня 2009 р. складено акт перевірки № 1303/17-1-15/61/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки № 1303/17-1-15/61/НОМЕР_1) (т. 1 а.с. 11-22).

У розділі "Висновок" названого акта перевірки зазначено, що позивачем порушено:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що виявилось у заниженні чистого (оподатковуваного) доходу на загальну суму 21 876 371 грн 60 коп., у тому числі по періодах: за 2007 р. - на 21 161 563 грн 65 коп. (за 3 квартал 2007 р. 20 947 176 грн 55 коп., за 4 квартал 2007 р. 214 387 грн 10 коп.); за 2008 р. на 714 807 грн 95 коп. (за 1 квартал 2008 р. 204 178 грн 35 коп., за 2 квартал 2008 р. 268 462 грн 85 коп., за 3 квартал 2008 р. - 175 000 грн 10 коп., за 4 квартал 2008 р. 67 166 грн 65 коп.);

- п. 1.3 ст. 1, п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 , п. 10.1 ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 р. № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 4 375 274 грн 32 коп., в тому числі: за липень 2007 р. - 11 540 грн 01 коп., серпень 2007 р. - 7328 грн 01 коп., вересень 2007 р. - 4 170 567 грн 29 коп., жовтень 2007 р. - 18 307 грн 41 коп., листопад 2007 р. - 3820 грн 00 коп., грудень 2007 р. - 20 570 грн 01 коп., січень 2008 р. - 9650 грн 00 коп., лютий 2008 р. - 10 091 грн 67 коп., березень 2008 р. - 13 260 грн 67 коп., квітень 2008 р. - 19 348 грн 00 коп., травень 2008 р. - 21 690 грн 01 коп., червень 2008 р. - 10 326 грн 68 коп., липень 2008 р. - 16 410 грн 00 коп., серпень 2008 р. - 18 590 грн 02 коп., жовтень 2008 р. - 13 433 грн 33 коп. (т. 1 а.с. 21-22).

30 квітня 2009 р. відповідачем, на підставі висновків названого акта перевірки, було винесено 2 податкових повідомлення-рішення:

- № 1534//0/260/НОМЕР_1, згідно з яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності за основним платежем в сумі 3 281 455 грн 74 коп.;

- № 1535//0/261/НОМЕР_1, згідно з яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 8 750 548 грн 64 коп., з яких 4 375 274 грн 32 коп. за основним платежем; 4 375 274 грн 32 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до відповідача в адміністративному порядку, однак, його скарги залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Проте, у звязку із зміною строків сплати та строків оскарження податкових повідомлень рішень відповідачем замість 2-х податкових повідомлень-рішень від 30 квітня 2009 р. № 1534//0/260/НОМЕР_1 та № 1535//0/261/НОМЕР_1, 6 липня 2009 р. було прийнято 2 податкові повідомлення-рішення № 2305//1/373/НОМЕР_1 , № 2306//1/374/НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 24-25).

Зазначені податкові повідомлення-рішення ідентичні за змістом 2-м податковим повідомленням-рішенням від 30 квітня 2009 р., крім дати їх винесення (6 липня 2009 р.) та строків оскарження.

Не погоджуючись названими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 р. № 889-IV (далі - Закон № 889-IV), Декретом Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 № 13-92 (далі - Декрет № 13-92), Законом України «Про податок на додану вартість» від 3 квітня 1997 р. № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 р. № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ), Законом України «Про державну податкову службу в Україні» від 4 грудня 1990 р. № 509-ХІІ (далі - Закон № 509-ХІІ).

Порядок нарахування і сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб визначається Законом № 889-IV.

Відповідно до вимог п.п. 3.1.3 п. 3.1. ст. 3 Закону № 889-IV обєктом оподаткування резидента є, зокрема, доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті.

Згідно з вимогами п. 2.1 ст. 2 Закону № 889-IV платниками податку є, зокрема, резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи.

Як убачається з п.п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону 889-IV, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту.

Згідно з вимогами п. 22.10 ст. 22 Закону 889-IV визнано таким, що втратив чинність, Декрет № 13-92, крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, який застосовується з урахуванням положень пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності.

Відповідно до вимог ст.13 Декрету № 13-92 оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Як убачається з п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з вимогами п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону 334/94-ВР до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до вимог п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто, якщо платник податку не може підтвердити факт понесення валових витрат розрахунковими, платіжними та іншими документами, він не має права відносити суми таких витрат до складу валових витрат для зменшення свого валового доходу в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності.

Порядок оподаткування юридичних осіб податком на додану вартість визначається положеннями Закону № 168/97-ВР.

Як убачається з п.п. 2.1 ст. 2 Закону № 168/97-ВР, платником податку є будь-яка особа, яка: а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обовязковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Обєкти оподаткування і база оподаткування визначаються статтями статями 3, 4 цього Закону.

Згідно з вимогами п.п. 6.1 ст. 6 Закону № 168/97-ВР обєкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків.

Відповідно до вимог п.п. 7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При цьому, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як убачається з п.п. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону № 168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Тобто, якщо платник податку не може підтвердити факт сплати податку на додану вартість у складі ціни товару розрахунковими, платіжними та іншими документами, він не має права включати такі суми до складу податкового кредиту.

Згідно з вимогами п. 1.3 ст. 1 Закону №168/97-ВР платник податку - особа, яка згідно з цим законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету, податку, що сплачується покупцем, або особа, яка ввозить (пересилає) товари на митну територію України.

Відповідно до вимог ст. 7.1 Закону № 168/97-ВР поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість.

Як убачається з п.п 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Згідно з вимогами п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст 7 Закону № 168/97-ВР платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної, б) дату виписування податкової накладної, повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи, або прізвище, ім'я та по-батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи, або прізвище, ім'я та по-батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця), д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, є) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм), є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача, ж) ціну поставки без врахування податку, з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні, и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до вимог п.п 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону .№ 168/97-ВР право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як убачається з п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, якщо платник податку придбав товари (роботи, послуги), при цьому сплатив у складі вартості цих товарів (робіт, послуг) податок на додану вартість і це підтверджується належним чином оформленими податковими накладними, він має право включити сплачені суми податку до складу податкового кредиту.

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Як вже зазначалося, ухвалою ВАСУ від 16 грудня 2015 р. дану адміністративну справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалися обставини взаємовідносин між позивачем та ТОВ "ВПФ Метапродакшн", ТОВ «НВП Інфо Трейд», ТОВ «Доменсбіз», ТОВ «Блізард-ком», ПП «Івенто-2005», ПП «Іділія Плюс V», ТОВ «Атмарком»; не перевірено реальність чи відсутність здійснення господарських операцій з названими товариствами; не з'ясовано умов спірних договорів та специфіки кожної господарської операції; не з'ясовано мету та економічну доцільність кожної операції; не перевірено оприбуткування отриманих товарів та відображення їх у бухгалтерському обліку; не перевірено використання придбаних товарів у власній господарській діяльності (т. 4 а.с. 180-184).

Отже, в межах даної адміністративної справи зазначені обставини підлягають обов'язковому з'ясуванню.

З метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи та дотримання вимог, викладених в ухвалі ВАСУ від 16 грудня 2015 р., суд зобов'язав позивача надати копії первинної податкової та бухгалтерської звітності щодо господарських операцій, які були предметом перевірки.

Дана адміністративна справа призначалася до судового розгляду 10 разів (2 лютого, 5 квітня, 18 травня, 31 травня, 16 червня, 7 липня, 20 липня, 15 серпня та 16 серпня 2016 р.), проте, протягом більш, ніж 7 місяців витребувані судом документи (копії договорів, документів на підтвердження відвантаження, перевезення, оприбуткування, оплати та використання в господарській діяльності придбаного та у подальшому проданого товару) позивачем суду надано не було.

За цей період (з 13 січня по 16 серпня 2016 р.) позивачем було надано суду неналежним чином завірені (без зазначення прізвища та посади особи, яка поставила на них підпис) копії документів, аналіз змісту яких наведено нижче у цій постанові (т. 5 а.с. 5-117).

Відмову у наданні витребуваних судом документів (копії договорів, документів на підтвердження відвантаження, перевезення, оприбуткування, оплати та використання в господарській діяльності придбаного та у подальшому проданого товару) позивач пояснив тим, що вони частково були вилучені правоохоронними органами (без зазначення дати та назви правоохоронного органу) та частково передані відповідачу під час перевірки.

Проте, ним не було надано суду жодного доказу на підтвердження вилучення правоохоронними органами оригіналів первинної бухгалтерської або податкової звітності та на підтвердження надання оригіналів цих документів відповідачу під час проведення перевірки.

Крім того, наявний в матеріалах справи акт перевірки свідчить, що позивачем було надано перевіряючим лише копії первинних бухгалтерських та податкових документів (т. 1 а.с. 22).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Враховуючи, що позивачем не надано суду документи на підтвердження відсутності (вилучення, передача до інших органів тощо) у нього оригіналів бухгалтерської та податкової звітності за період з 1 липня 2007 р. по 31 грудня 2008 р., суд вважає, що позивач не подав зазначені документи суду без поважних причин.

За таких обставин суд був змушений здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Як вже зазначалося, 6 липня 2009 р. відповідачем, на підставі висновків акта перевірки № 1303/17-1-15/61/НОМЕР_1, винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 2305//1/373/НОМЕР_1, яким за порушенням вимог ст. 13 Декрету № 13-92, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону № 283/97-ВР нарахованого грошове зобов'язання за основним платежем у сумі 3 281 455 грн 74 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № 2305//1/373/НОМЕР_1) (т. 1 а.с. 24);

- № 2306//1/374/НОМЕР_1, яким за порушення вимог п. 1.3 ст. 1, п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п. 10.1 ст. 10 Закону № 168/97-ВР нараховано грошове зобов'язання у сумі 8 750 548 грн 64 коп., з яких: за основним платежем - 4 375 274 грн 32 коп., за штрафними санкціями - 4 375 274 грн 32 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № 2306//1/374/НОМЕР_1) (т. 1 а.с. 25).

Зокрема, підставою для винесення названих податкових повідомлень-рішень став висновок перевіряючих про безтоварність господарських операцій, укладених між позивачем та контрагентами - ТОВ «ТК «Геніус», ТОВ «ВПФ Метапродакшн», ТОВ «НВП Інфо Трейд», ТОВ «Доменсбіз», ТОВ «Блізард-ком», ПП «Івенто-2005», ПП «Іділія Плюс V», ТОВ «Атмарком».

У матеріалах справи наявні такі документи щодо перелічених контрагентів. Зокрема, щодо:

- ТОВ "Атмарком" - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та свідоцтво про державну реєстрацію (т. 2 а.с. 4-6);

- ПП «Іділія Плюс V» - свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи та 10 податкових накладних (т. 2 а.с. 16, 25-34, 208);

- ТОВ «Доменсбріз» - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, статут, довідка про взяття на облік платника податків та податкових накладних (т. 2 а.с.35-38, 40, 68-77);

- ТОВ «Блізард-Ком» - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т. 2 а.с. 78-79);

- ПП «Івенто-2005» - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, статут, довідка про взяття на облік платника податків та 6 податкових накладних (т. 2 а.с. 82-84, 86-90, 97- 103, 193);

- ТОВ «Торгова компанія «Геніус» - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідка про взяття на облік платника податків, реєстраційна картка, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи, податкова декларація (т. 2 а.с. 104-107, 112, 114-117, 145-163);

- ТОВ «Консалтингова компанія «Стайлинг» - свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (т. 2 а.с. 121);

- ТОВ «НВП Інфо-Трейд» - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та свідоцтво платника податку на додану вартість (т. 2 а.с. 164, 221- 223);

- ПП «Нафтохімснаб» - податкові накладні, видаткові накладні та рахунки на оплату (т. 5 а.с. 36-39, 48-50, 109-111);

- ТОВ «Торгова компанія «Геніус» - податкові накладні та видаткові накладні (т. 5 а.с. 40-43).

Водночас, стосовно ПП «БЦтехпостач» взагалі відсутні будь-які документи.

Наведене свідчить, що суд був позбавлений можливості з'ясувати порушені в ухвалі ВАСУ від 16 грудня 2015 р. питання: щодо факту укладання договорів з названими товариствами; реальності здійснення господарських операцій з названими товариствами; умов спірних договорів та специфіки кожної господарської операції; мети та економічної доцільності кожної операції; оприбуткування отриманих товарів та відображення їх у бухгалтерському обліку; використання придбаних товарів у власній господарській діяльності у зв'язку з ненаданням позивачем доказів на підтвердження перелічених обставин.

В обґрунтування правомірності свої дій позивач посилався на довідку відповідача "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань взаємовідносин з ПП "Нафтохімснаб" за вересень 2007 р." від 15 грудня 2007 р. (далі - довідка від 15 грудня 2007 р.), яка, на його думку, є підтвердженням того, що у названий період позивачем не було допущено порушень податкового законодавства (т. 5 а.с. 5-7).

Проте, названа довідка свідчить лише про те, що:

- позивачем на виконання усної домовленості 28 вересня 2007 р. виписано податкову накладну № 00000100/2 на суму 24 992 000 грн 01 коп. (в т.ч. ПДВ 416 333 грн 00 коп.);

- найменування товару - запасні частини в асортименті, кількість яких не зазначена;

- сума податку на додану вартість по зазначеній податковій накладній включена до податкового зобов'язання відповідного періоду, відображена в реєстрі виданих податкових накладних та відповідає даним податкової декларації з ПДВ за вересень 2007 р.;

- транспортування товару та вантажні роботи реалізованого товару на адресу ПП "Нафтохімснаб" не проводилися;

- станом на 1 жовтня 2007 р. заборгованість по взаємовідносинах з ПП "Нафтохімснаб" становила 24 991 440 грн 01 коп.;

- в даній господарській операції позивач був посередником;

- постачальником реалізованого товару було ТОВ "Геніус", яким 28 вересня 2007 р. було виписано податкову накладну № 120 на суму 24 989 300 грн 00 коп. (в т.ч. ПДВ 4 164 883 34 грн 00 коп.);

- транспортування товару та вантажні роботи придбаного у ТОВ "Геніус" товару на адресу позивача не проводилися;

- найменування товару - запасні частини в асортименті до судових дизельних двигунів, кількість яких не зазначена;

- розрахунки між позивачем та ТОВ "Геніус" за придбані запасні частини не здійснювалися.

Крім того, дані обставини підтверджуються листом позивача на адресу відповідача від 25 грудня 2007 р. № 25/ХІІ (т. 5 а.с. 46).

У судовому засіданні було встановлено, що станом на дату розгляду справи (16 серпня 2016 р.) у позивача відсутні первинні документи на підтвердження відвантаження, транспортування, отримання, оприбуткування та оплата товару (запасні частини в асортименті до судових дизельних двигунів), які б свідчили про реальність купівлі 28 вересня 2007 р. у ТОВ "Геніус" товару на 24 922 000 грн 01 коп. та відсутні документи на підтвердження продажу позивачем у цей же день цього ж товару (запасні частини в асортименті) ПП "Нафтохімснаб" на суму 24 989 300 грн 00 коп.

Отже, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження товарності господарських операцій, про які йдеться у довідці від 15 грудня 2007 р.

Крім того, судом не може бути взято до уваги акт обстеження від 28 січня 2008 р., згідно з яким на відкритому майданчику ТОВ "Південьгоспторг" знаходяться 3 дизельних двигуни, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження господарських правовідносин з цим товариством (т. 5 а.с. 16).

Наведене свідчить, що позивачем не надано суду жодних документів на підтвердження реальності укладання та виконання договорів між ним та контрагентами - ТОВ «ТК «Геніус», ТОВ «ВПФ Метапродакшн», ТОВ «НВП Інфо Трейд», ТОВ «Доменсбіз», ТОВ «Блізард-ком», ПП «Івенто-2005», ПП «Іділія Плюс V», ТОВ «Атмарком».

При вирішенні справи судом враховано, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2010 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 2 березня 2011 р., позивача визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212 (ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах), ч. 5 ст. 191 (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах), ч.ч. 1, 2 ст. 366 (службове підроблення), ч.ч. 1, 2 ст. 358 (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, а також збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів) Кримінального кодексу України, у тому числі й за фактами, щодо яких визначено податкові зобовязання, які оспорюються позивачем в даній справі та призначено покарання - 5 років позбавлення волі з позбавлення права займати посади, пов'язані з нарахуванням та обчисленням податків, з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки. На підставі ст. 75-76 КК України. Суд звільнив позивача від відбування основного призначеного судом покарання, якщо він протягом іспитового року 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладене на нього зобов'язання не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. (т. 3 а.с. 4-75).

Водночас судом не можуть бути взяті до уваги подані позивачем документи, оскільки вони:

- стосуються господарських правовідносин між позивачем та ТОВ "ДПТФ "Даймонд і Ко", ТОВ "Сталлекс", ПП "Напс", ТОВ "Нафтохімснаб", які не були предметом перевірки (т. 5 а.с. 8-15, 25);

- стосуються діяльності ТОВ "Південьгоспторг", які не були предметом перевірки (т. 5 а.с. 16, 24);

- стосуються господарських взаємовідносин ТОВ "Сталлекс" та ПП "Нафтохімснаб", які не були предметом перевірки (т. 5 а.с. 17-23);

- стосуються господарської діяльності ПП "БЦтехпостач", ТОВ "Нафтохімснаб" та ТОВ "ДПТФ "Даймонд і Ко", які не були предметом спірної перевірки (т. 5 а.с. 62-68, 70-75Ю, 113-117).

Крім того, судом не може бути взято до уваги копії реєстрів отриманих та виданих податкових накладних, згідно з яким 28 вересня 2007 р. позивач отримав податкову накладну від ТОВ "ТК "Геніус" на суму 24 989 300 грн 01 коп. та у цей же день видав податкову накладну № 100 на суму 24 992 000 грн 00 коп, оскільки самі по собі копії цих реєстрів не можуть бути підтвердженням товарності операцій на зазначені в них суми (т. 5 а.с. 34-35, 44-45).

До того ж суд не приймає до уваги копії документів ТОВ "ТК "Геніус", зокрема:

- податкову декларацію за півріччя 2007 р., оскільки даний період не був предметом перевірки (т. 5 а.с. 52-53);

- звітну декларацію за 2007 р., оскільки в ній не зазначено звітний період (т. 5 а.с. 54-56);

- податкову декларацію за ІІІ квартал 2007 р., оскільки в ній дохід від всіх видів діяльності зазначений в сумі 163 023 грн 00 коп., що в 153 рази менше суми договору продажу позивачу 10-ти двигунів двигунів (т. 5 а.с. 59-60).

Водночас, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що судові рішення про визнання недійсними установчих документів контрагентів ТОВ "ВПФ Метапродакшн", ТОВ "НВП Інфо-Трейд", ТОВ "Доменсбріз" у подальшому були скасовані судами вищих інстанцій, оскільки дана обставина, за відсутності бухгалтерської та податкової звітності, не може бути підтвердженням товарності господарських операцій між позивачем та цими товариствами.

Наведене свідчить, що податкові повідомлення-рішення від 6 липня 2009 р. № 2305//1/373/НОМЕР_1, № 2306//1/374/НОМЕР_1 відповідачем винесено правомірно, а отже, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, чого не було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що було зроблено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови 19 серпня 2016 р.