Справа № 743/901/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/901/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Жовток Є.А. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Коротких А.Ю., Парінова А.Б.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.08.2016 року по справі за позовом Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про продовження строку затримання, -

В С Т А Н О В И В:

Чернігівський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернулися до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом про продовження строку затримання гр-на Демократичної Соціалістичної Республіки Шрі-Ланка ОСОБА_1, якого примусово видворено за межі території України.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.08.2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову про відмову у задоволенні позову.

Одночасно з апеляційною скаргою було подано клопотання про поновлення строків апеляційного оскарження у зв'язку з тим, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності відповідача та направлена на адресу Пункту тимчасового утримання нелегальних мігрантів у с. Розсудів.

В силу приписів ч. 10 ст. 183-7 КАС України судові рішення в адміністративних справах, передбачених цією статтею, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку в п'ятиденний строк з дня їх проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апелянт зазначає, що копію судового рішення ним отримано 08.08.2016 року, а доступ до англомовного адвоката - 09.08.2016 року, у зв'язку з чим через адміністрацію закладу цього дня було підписано договір про надання правової допомоги, а апеляційну скаргу подано 12 серпня 2016 року шляхом направлення через «Нову пошту», тому строк оскарження пропущений не був.

Колегія суддів знаходить вказані причини пропуску строку поважними, а тому не вбачає правових підстав окремо вирішувати клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Судом встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2016 року, відповідача примусово видворено за межі України.

З січня 2016 року відповідач був поміщений до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 (далі - Інструкція), контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Частиною 7 ст. 183-7 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

22.12.2015 Чернігівський прикордонний загін звернувся до посла ДСР Шрі-Ланка в Москві із запитом про встановлення особи відповідача та належності його до громадянства вказаної держави, проте відповіді не надійшло.

Також, з метою ідентифікації особи ОСОБА_1, упродовж січня-травня 2016 року посадовими особами Чернігівського прикордонного загону здійснювались виїзди до пункту тимчасового перебування іноземця, однак відповідач відмовлявся надавати фактичні дані про себе та проходити анкетування, пояснюючи це своїм небажанням повертатися до країни походження.

Таким чином, співпраця з боку відповідача під час ідентифікації його особи відсутня, як і інформація з країни громадянської належності даного іноземця або документи, підтверджуючі особу, що унеможливлює ідентифікацію ОСОБА_1 та вказує на правову необхідність продовження строку затримання.

Посилання апелянта на відсутність доказів звернення позивача до Департаменту консульської служби МЗС, що, на його думку, є порушенням вимог Інструкції, не можуть розцінюватися колегією суддів як обґрунтування для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки не спростовують зазначених вище обставин та не є доказом відсутності правових підстав для видворення за межі України відповідача, особа якого так і не ідентифікована.

Апеляційна інстанція також не може пристати на позицію апелянта щодо неправдивості відмови ОСОБА_1 пройти анкетування та повідомити нові відомості про себе, оскільки в матеріалах справи наявні листи та телеграми за січень-травень 2016 року, які підтверджують неодноразові побачення та проведення співбесід з апелянтом, що свідчить про намагання Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України здобути нову інформацію та відомості з метою ідентифікації іноземця (відповідача).

Більш того, дії позивача щодо проведення процедури ідентифікації особи ОСОБА_1 та його видворення відповідачем не оскаржувалися, що фактично свідчить про його згоду з такими.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не спростували висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 196, 198, 200, 205 та 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.08.2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Парінов А.Б.

Коротких А. Ю.