Справа № 2а-22863/10/0570
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стиран В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року справа №2а-22863/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Радіонової О.О.

суддів Нікуліна О.А. , Жаботинської С.В.

розглянувши у письмовому Територіального управління Державної судової

провадженні апеляційні скарги адміністрації України в Донецькій області

Міністерства фінансів України

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 26 жовтня 2010 року

по адміністративній справі № 2а-22863/10/0570

за позовом ОСОБА_2

до Державної судової адміністрації України,

Територіального управління Державної судової

адміністрації України в Донецькій області,

Державного казначейства України,

Міністерства фінансів України,

про визнання бездіяльності незаконною, зобов'язання

здійснити перерахунок заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

29 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Міністерства Фінансів України про визнання неправомірними дій відповідачів та стягнення заборгованості по заробітній платі, зобов'язання провести перерахунок розміру заробітної плати та виплачувати її у визначеному законом розмірі (арк. спр. 5-6).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2010 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Міністерства Фінансів України, Державного казначейства України задоволені частково (акр. спр. 45-55).

Визнано незаконною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, обчислених з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про державний бюджет на 2009 рік» та «Про державний бюджет на 2010 рік», а також Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на момент виплати у заявленому періоді, а також з 22 травня 2008 року по 25 травня 2010 року - надбавки за вислугу років у розмір 20 %, а з 25 травня 2010 року у розмірі 30 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Зобовязано ОСОБА_3 судову адміністрацію України в особі Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_2 заробітну плату та інших сум, що підлягають виплаті, які утворилися в результаті неправильного застосування розміру мінімальної заробітної плати при розрахунку посадового окладу судді, з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, обчислених з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про державний бюджет на 2009 рік» та «Про державний бюджет на 2010 рік», а також Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на момент виплати у заявленому періоді, а також з 22 травня 2008 року по 25 травня 2010 року - надбавки за вислугу років у розмір 20 %, а з 25 травня 2010 року у розмірі 30 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас,

Зобовязано Міністерство фінансів України виділити з Державного бюджету України

грошові кошти на додаткове фінансування Державної судової адміністрації України в особі Територіального управління Державної судової адміністрації у Донецькій області на бюджетну програму «Виконання рішень судів на користь суддів» для здійснення виплати ОСОБА_2 недоплаченої за період з 19 серпня 2009 року заробітної плати з розрахунку посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, обчислених з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про державний бюджет на 2009 рік» та «Про державний бюджет на 2010 рік», а також Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» на момент виплати у заявленому періоді, а також з 22 травня 2008 року по 25 травня 2010 року - надбавки за вислугу років у розмір 20 %, а з 25 травня 2010 року у розмірі 30 % від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що на рівні закону посадові окладі професійних суддів не встановлювалися, відповідно до Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України № 865 з 01 січня 2006 року посадовий оклад судді місцевого суду Донецької області становить 7,5 розмірів мінімальних заробітних плат. З огляду на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2008 року визнано незаконними Постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865» та пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка набрала законної сили 19 серпня 2009 року, в порушення вимог статті 129 Конституції України та статей 7, 14 Кодексу адміністративного судочинства України, ОСОБА_3 судовою адміністрацією України, Міністерством фінансів України, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання здійснювалось на підставі визнаного незаконним пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865. З моменту втрати чинності пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, яке мало місце 19 серпня 2009 року, відповідачі ОСОБА_3 судова адміністрація України, Міністерство фінансів України та Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області зобовязані були застосовувати постанову Кабінету Міністрів України № 865 в первісній редакції.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (арк. спр. 65-69).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року №1310 було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів, де пунктами 4-1 було передбачено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Скаржник також зазначає, що суди як субєкти владних повноважень, на які законодавством покладено обовязок проінформувати головного розпорядника бюджетних коштів на утримання судової системи щодо здійснення перерахунку заробітної плати з нового розміру посадового окладу, не приймали заходів щодо коригування посадового окладу позивача та кошторисів суду з урахуванням визнання нечинними у судовому порядку пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

На думку апелянта, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області не є належним відповідачем у даній справі. Суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків у межах річної суми видатків, передбачених ОСОБА_3 бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Скаржник вказує на те, що Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань виконує функції розпорядника певних бюджетних коштів, передбачених на фінансове забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а тому основним і єдиним суб'єктом, який визначає суму видатків державного бюджету України є Верховна ОСОБА_4 України, яка затверджує ОСОБА_3 бюджет України.

Міністерство фінансів України також подало апеляційну скаргу (арк. спр. 82-84), в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що виключно Законом України про ОСОБА_3 бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямовування цих видатків.

Також, скаржник зазначає, що виплата матеріального забезпечення суддів потребує фінансування з Державного бюджету України, її обсяги не можуть визначатися іншим законом, крім Закону про ОСОБА_3 бюджет України. Крім того, на думку другого апелянта видатки, передбачені в Державному бюджеті України на відповідні роки на оплату праці суддів були фактично здійснені ОСОБА_3 казначейством України повністю.

Сторони у судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області надіслало суду листа від 25.01.2011р. № 07/308вих, в якому просило розглянути його скаргу без участі представника.

Керуючись п. 2 частини 1 ст. 197 КАС України судова колегія ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

ОСОБА_2 16 грудня 1993 року рішенням Донецької обласної ОСОБА_4 народних депутатів був призначений на посаду судді Жданівського міського суду Донецької області (арк. спр. 13).

Постановою Верховної ОСОБА_4 України № 16333-ІУ від 18 березня 2004 року обраний на посаду суддів Жданівського міського суду Донецької області безстроково (арк. спр. 14-15).

Відповідно до наказу в.о. начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області № 354-к від 05 травня 2004 року йому встановлена та виплачувалася надбавка за вислугу років у розмір 20 % посадового окладу з урахуванням надбавки за клас (арк. спр. 16).

Відповідно до наказу Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області № 97-к від 25 травня 2010 року йому встановлена та виплачувалася з 04 серпня 2010 року надбавка за вислугу років у розмір 30 % посадового окладу, стаж роботи складає 20 років (арк. спр. 17-18).

Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про ОСОБА_3 бюджет України на 2007-2010 роки.

Відповідно до розрахунку заробітної плати за період грудень 2007 року грудень 2009 року № 08-23/1503 Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 11 серпня 2010 року, позивачем у вказаному періоді недоотримані 84 184,98 грн. (арк. спр. 19).

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності дій відповідачів стосовно не проведення перерахунку посадового окладу позивача у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон №2862), Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» (далі Постанова №1243), Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці суддів» (далі Постанова №865).

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 11 Закону України "Про статус суддів" № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року зі змінами та доповненнями, який діяв на час існування спірних правовідносин, передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 44 Закону України Про статус суддів заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Підпунктом "а" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України "Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України"від 28 грудня 2007 року N 107-VI в Закону України Про статус суддів були внесені зміни у частині другій статті 44 слова "у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя" замінені словами "Кабінетом Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "а" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Частиною 4 статті 44 Закону України Про статус суддів передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки 10 відсотків, понад 5 років 15, понад 10 років 20, понад 15 років -25, понад 20 років 30, понад 25 років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України№107-У1 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахування доплати за кваліфікаційні класи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 справа №1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу ІІ Закону України Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесено зміни до статті 44 Закону України Про статус суддів

Зміни до абзацу другого частини четвертої статті 44 Закону України Про статус суддів, внесені Законом України Про ОСОБА_3 бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, втратили чинність 22 травня 2008 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 № 865 Про оплату праці суддів було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року, що не суперечить нормам Закону № 2862.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31 грудня 2005 року затверджено зміни що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року визнані незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1243 Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року постанова Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2008 року була залишена без змін. Колегія суддів зазначає, що у звязку з не визначенням судом першої інстанції дати, з якої вказані постанови КМ України втрачають чинність, приписи постанов КМ України від 21 грудня 2005 року N 1243, від 31 грудня 2005 року N 1310, від 3 вересня 2005 року N 856 стосовно обмеження суддів в отриманні належного за законом розміру заробітної плати є незаконними з моменту набрання постановою суду першої інстанції законної сили, тобто з 19 серпня 2009 року.

Згідно частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Тобто, невиплата позивачеві заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні статті 6 Конституції України.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для здійснення позивачу перерахунку з 19 серпня 2009 року заробітної плати з визначенням її розміру з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта стосовно чинності постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів є необґрунтованими.

Стосовно порядку перерахунку та виплати судді недоотриманої заробітної плати, колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань перед суддями колегією суддів не приймаються.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права суддів на отримання заробітної плати передбаченої чинним законодавством, основані на принципі юридичної визначеності.

Фінансування усіх судів в Україні, а також забезпечення діяльності органів суддівського самоврядування здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, який щорічно має затверджуватися парламентом виключно у формі закону (пункт 1 частини другої статті 92, частина перша статті 96 Конституції України, стаття 117, частина перша статті 120 Закону України "Про судоустрій України" від 7 лютого 2002 року N 3018-III). Від імені держави обов'язок забезпечувати фінансування органів судової влади за рахунок коштів Державного бюджету України в межах компетенції покладений на ОСОБА_4 України та Кабінет Міністрів України.

За рішенням Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Вищого господарського суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 130 Конституції України (справа про фінансове забезпечення діяльності судів) від 11 березня 2010 року N 7-рп/2010 в аспекті конституційних подань положення частини першої статті 130 Конституції України, а саме: "У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів", треба розуміти так, що Кабінет Міністрів України зобов'язаний у проекті закону про ОСОБА_3 бюджет України передбачати окремими рядками видатки для кожного суду всіх юрисдикцій і рівнів в достатніх для здійснення правосуддя обсягах, а Верховна ОСОБА_4 України законом повинна визначати такі видатки у Державному бюджеті України.

Згідно статей 32-37 Бюджетного кодексу України на Міністерство фінансів України покладено обов'язок щодо складання проекту закону про ОСОБА_3 бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України. За статтею 111 Бюджетного кодексу України Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України.

Згідно Положення про ОСОБА_3 судову адміністрацію України, затвердженого Постановою КМ України від 14 січня 2009 року № 14, ДСА України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів.

Статтею 126 Закону України Про судоустрій України від 7 лютого 2002 року N 3018-III, який діяв на час існування спірних правовідносин, встановлено, що ДСА України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є і головним розпорядником коштів, а тому зобов'язане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про ОСОБА_3 бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Таким чином, ДСА України повинно було внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування заробітної плати суддів у зв'язку з визнанням адміністративним судом незаконними з 19 серпня 2009 року постанови КМ України від 21 грудня 2005 року № 1243, пункту 4-1 постанови КМ України від 31 грудня 2005 року № 1310, пункту 4-1 постанови КМ України від 3 вересня 2005 року № 865. Вказаних дій ДСА України здійснено не було в порушення вимог статей 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, визначеного пунктом 11 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу.

Як встановлено колегією суддів, грошові кошти у сумі, достатній для правильного та повного нарахування заробітної плати позивачу, через органи Державного Казначейства України не надходили від ДСА України, яка є головним розпорядником бюджетних коштів, та яку у свою чергу не профінансувало належним чином Міністерство Фінансів України, що є порушенням статті 130 Конституції України щодо забезпечення державою фінансування судів і діяльності суддів.

ОСОБА_3 судова адміністрація України не забезпечила подання кошторису на суми гарантованих законом заробітних плат суддів до Міністерства фінансів України та не здійснила фінансування витрат на виплату заробітної плати суддям в повному розмірі, тому для реального виконання судових рішень щодо виплати заробітної плати суддям, ДСА України повинно отримати за рішенням суду з Державного бюджету України додаткове фінансування на бюджетну програму Виконання рішень судів на користь суддів, виділення якого здійснює Міністерство фінансів України.

Незабезпечення фінансування заробітної плати судді місцевого суду Макаганчуку В.І., у відповідності до встановленого додатком № 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 3 вересня 2005 року розміру 7,5 мінімальних заробітних плат з врахуванням зміни на протязі заявленого періоду рівня мінімальної заробітної плати визначеного Законами України про державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, призвело до виплати заробітної плати судді не в повному розмірі, гарантованому державою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року у адміністративній справі №2а-22863/10/0570 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року у адміністративній справі №2а-22863/10/0570 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2010 року у адміністративній справі №2а-22863/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Міністерства Фінансів України, Державного казначейства України про визнання неправомірними дій відповідачів та стягнення заборгованості по заробітній платі, зобов'язання провести перерахунок розміру заробітної плати та виплачувати її у визначеному законом розмірі залишити без змін.

Ухвала складена та підписана колегією суддів 26 січня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п»ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді О.А. Нікулін

ОСОБА_5