Справа № 2а-5843/11/1070
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року о/об 13 год. 53 хв. 2а-5843/11/1070

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., за участю секретаря судового засідання Тятькова І.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника прокуратури ОСОБА_3

розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області

за участю прокуратури Київської області

про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення-рішення, -

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі позивач) до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової служби в Київській області Державної податкової служби (далі- відповідач або ОСОБА_5 МДПІ у Київській області ДПС), у якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.11.2011 № НОМЕР_1.

Спірне податкове повідомлення-рішення прийнято податковим органом на підставі ОСОБА_6 перевірки, яким встановлено заниження позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем у попередніх податкових періодах у складі ціни придбаного товару у контрагентів ТОВ «Продсоюз-7» та ТОВ «ТФ «Діаніт». За твердженням посадових осіб податкового органу укладені між позивачем та цими контрагентами правочини є нікчемними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки податкового про нікчемність укладених між позивачем і ТОВ «Продсоюз -7», ТОВ «ТФ «Діаніт»правочинів є безпідставними, оскільки угоди виконані реально, товар переданий постачальниками і оплачений позивачем, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами. На час укладення угод з позивачем вказані контрагенти були зареєстровані суб'єктами господарської діяльності у встановленому законодавством порядку та перебували в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і мали статус платників податку на додану вартість.

У зв'язку з цим, позивач вважає, що відповідачем неправомірно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.

Відповідач позову не визнав та зазначив, що оскаржуване рішення прийнято податковим органом з урахуванням вимог чинного податкового законодавства.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року у цій справі № 2а-5843/11/1070 (головуючий суддя Панова Г.В.) адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року по справі № 2а-5843/11/1070 апеляційну скаргу ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інпекції в Київській області Державної податкової служби залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року у цій справі № 2а-5843/11/1070 - без змін.

Ухвалю Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інпекції в Київській області Державної податкової служби задоволено частково, скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

26 травня 2016 року, в порядку ст. 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа №2а-5843/11/1070 розподілена судді Київського окружного адміністративного суду Горобцовій Я.В.

Ухвалою від 27 квітня 2016 року справу прийнято до провадження Київського окружного адміністративного суду, розпочато судовий розгляд повторно.

В судовому засіданні 15.06.2016 замінено неналежного відповідача ОСОБА_5 міжрайонну державну податкову інпекції в Київській області Державної податкової служби на належного - Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області (далі Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував.

Прокурор Київської області в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову, проте своїми правами на подання заперечення проти адміністративного позову, пояснень, передбаченими статтею 49 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України в судовому засіданні 27.07.2016 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, (зареєстрований ОСОБА_5 районною державною адміністрацією Київської області від 18.05.2007, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), відповідно до довідки про №25 від 29.05.2007 перебуває на обліку в ОСОБА_5 міжрайонній державній податковій інспекції в Київській області як платник податків та відповідно до Свідоцтва 100068980 від 04.10.2007 про реєстрацію платника податку на додану вартість позивач зареєстрований платником податку на додану вартість (том 1, а.с. 13-15).

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є: вирощування зернових та технічних культур, надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту, оброблення неметалевих відходів та брухту, монтаж та встановлення збірних конструкцій, посередництво в торгівлі автомобільними деталями та приладдям, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту, оптова торгівля хімічними продуктами, оптова торгівля відходами та брухтом, інші види оптової торгівлі, діяльність автомобільного вантажного транспорту, організація перевезення вантажів, організація будівництва об'єктів нерухомості для продажу чи здавання в оренду, діяльність у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, надання інших комерційних послуг.

У позивача наявна ліцензія №507107 від 01.02.2011, яка видана Міністерством охорони навколишнього природного середовища України на здійснення господарської діяльності: збирання, заготівля окремих видів відходів як вторинної сировини на необмежений строк (том 1, а.с.18).

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, відповідно до наказу ОСОБА_5 МДПІ від 06.10.2011 №196, посадовими особами ОСОБА_5 МДПІ у Київській області ДПС проведена документальна позапланова перевірка достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за червень, липень 2011 року фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за період 01.06.2011 по 31.07.2011, за результатами якої складено ОСОБА_6 №10/1701/НОМЕР_2 від 01.11.2011 (далі - ОСОБА_6 перевірки) (том 1, а.с. 23-48).

Перевіркою встановлено, у період, що переверіється позивач укладав правочини з ТОВ «Продсоюз -7» і ТОВ «ТФ «Діаніт» предметом яких була поставка вторсировини.

У зв'язку з цим, позивачем включено до складу податкового кредиту за операціями з придбання у ТОВ «Продсоюз-7» продукції за червень 2011 року суму податку на додану вартість 2100407,20 грн. та за липень 2011 року - суму податку на додану вартість 1852654,20 грн.; за операціями з придбання у ТОВ «ТФ «Діаніт» продукції за липень 2011 року - суму податку на додану вартість 538134,67 грн.

Як вбачаться з ОСОБА_6 перевірки, під час її проведення ОСОБА_5 МДПІ в Київській області ДПС використано матеріали перевірки ТОВ «Продсоюз -7», проведеної Державною податковою інспекцією у Хортицькому районі міста Запоріжжя.

Відповідно до ОСОБА_6 документальної невиїзної перевірки ТОВ «Продсоюз -7» від 17.10.2011 № 825/2310/6, складеного Державною податковою інспекцію у Хортицькому районі міста Запоріжжя, вбачається, що податковий орган дійшов висновку про нікчемність укладених ТОВ «Продсоюз-7» правочинів як з постачальниками, так із покупцями товару, внаслідок чого операції з ФОП ОСОБА_4 є нікчемними. Також встановлено, що у ТОВ «Продсоюз-7» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій.

Крім того, ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя отримано лист від ДПА у Запорізькій області від 12.10.2011 № 10285/7/26-31, в якому повідомляється, що 26.10.2011 до УПМ ДПА у Запорізькій області надійшло звернення від ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), в якому той повідомив, що не мав і не має відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Продсоюз-7».

Співробітниками УПМ ДПА у Запорізькій області встановлено, що підприємство не знаходиться за юридичною адресою, ОСОБА_7 за даною адресою не мешкає. Від ВПМ ОДПІ у м. Бердянськ отримано скановану копію акту перевірки місцезнаходження ТОВ «Продсоюз-7», в якому зазначено, що за адресою 71163, Запорізька область, Бердянський район, с. Старопетрівка, вул. Щорса 10 знаходиться одноповерховий будинок, вікна і двері якого - зачинені, ознак знаходження офісу підприємства - немає, будинок знаходиться у занедбаному стані, територія, що прилягає до будинку -забруднена.

Відносно ТОВ «Діаніт», відповідачем досліджено дані ОСОБА_6 перевірки ТОВ «ТФ «Діаніт» № 9848/7/23-204 від 06.10.2011, складеного Державною податковою інспекцію у місті Херсоні, відповідно до якого, перевіркою встановлено, що у підприємства відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності. За результатами перевірки Державна податкова інспекція у місті Херсоні дійшла висновку про те, що укладені ТОВ «ТФ «Діаніт» правочини порушують публічний порядок і є нікчемними.

За наслідками розгляду матеріалів перевірок Державної податкової інспекції у Хортицькому районі міста Запоріжжя і Державної податкової інспекції у місті Херсоні, відповідач дійшов висновку про нікчемність укладених між позивачам та ТОВ «Продсоюз -7» і ТОВ «ТФ «Діаніт» правочинів і встановив порушення позивачем вимог пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за червень, липень 2011 року на 4491196,07 грн.

На підставі ОСОБА_6 перевірки ОСОБА_5 МДПІ в Київській області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2011, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5088894,29 грн., в тому числі 4491196,07 грн. за основним платежем та 597698,22 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (том 1, а.с. 61).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсоюз-7», в особі генерального директора ОСОБА_7, якій діє на підставі Статуту про державну реєстрацію, та ФОП ОСОБА_4, в особі директора ОСОБА_4 укладено договір поставки товару №359 (далі - Договір №359), а саме товару - макулатури марки МС (том 4, а.с. 5-7).

На підтвердження розрахунків та сплати у складі ціни товару податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями, позивач надав податкові накладні виписані ТОВ «Продсоюз-7», а саме: №55 від 02.06.2011 всього на суму 526 800,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 87 800,00 грн.); №56 від 03.06.2011 всього на суму 598 800,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 99 800,00 грн.); №57 від 06.06.2011 всього на суму 576 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 96 000,00 грн.); №58 від 07.06.2011 всього на суму 558 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 93 000,00 грн.); №59 від 08.06.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №60 від 09.06.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №61 від 10.06.2011 всього на суму 504 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 84 000,00 грн.); №62 від 10.06.2011 всього на суму 552 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 92 000,00 грн.); №63 від 13.06.2011 всього на суму 480 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 80 000,00 грн.); №64 від 13.06.2011 всього на суму 547 200,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 91 200,00 грн.); №65 від 14.06.2011 всього на суму 534 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 89 000,00 грн.); №66 від 15.06.2011 всього на суму 478 800,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 79 800,00 грн.); №67 від 15.06.2011 всього на суму 549 600,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 91 600,00 грн.); №68 від 16.06.2011 всього на суму 550 800,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 91 800,00 грн.); №69 від 17.06.2011 всього на суму 406 800,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 67 800,00 грн.); №70 від 17.06.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №71 від 20.06.2011 всього на суму 480 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 80 000,00 грн.); №18 від 21.06.2011 всього на суму 547 200 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 91 200 грн.); №73 від 22.06.2011 від 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №74 від 22.06.2011 всього на суму 526 800,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 87 800,00 грн.); №75 від 23.06.2011 всього на суму 528 000 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 88 000,00 грн.); №76 від 24.06.2011 всього на суму 406 200,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 67 700,00 грн.); №77 від 27.06.2011 всього на суму 407 478,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 67 913,00 грн.); №78 від 28.06.2011 всього на суму 551 520,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 91 920,00 грн.); №79 від 29.06.2011 всього на суму 132 445,20 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 22 074,00 грн.); №21 від 04.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №22 від 04.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №23 від 05.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №24 від 06.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №25 від 07.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №26 від 08.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №27 від 11.07.2011 всього на суму 504 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 84 000,00 грн.); №28 від 12.07.2011 всього на суму 480 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 80 000,00 грн.); №29 від 13.07.2011 всього на суму 492 960,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 82 160,00 грн.); №30 від 14.07.2011 всього на суму 517 080,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 86 180,00 грн.); №31 від 15.07.2011 всього на суму 540 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 90 000,00 грн.); №32 від 15.07.2011 всього на суму 420 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 70 000,00 грн.); №33 від 19.07.2011 всього на суму 420 840,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 70 140,00 грн.); №34 від 20.07.2011 всього на суму 408 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 68 000,00 грн.); №35 від 20.07.2011 всього на суму 492 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 82 000,00 грн.); №36 від 21.07.2011 всього на суму 492 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 82 000,00 грн.); №37 від 22.07.2011 всього на суму 516 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 86 000,00 грн.); №38 від 25.07.2011 всього на суму 516 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 86 000,00 грн.); №39 від 25.07.2011 всього на суму 504 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 84 000,00 грн.); №40 від 26.07.2011 всього на суму 504 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 84 000,00 грн.); №41 від 27.07.2011 всього на суму 516 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 86 000,00 грн.); №42 від 28.07.2011 всього на суму 516 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 86 000,00 грн.); №43 від 29.07.2011 всього на суму 37 044,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 6 174,00 грн.) (том 1, а.с. 90-136, том 4, а.с. 104)

В матеріалах справи містяться рахунки на оплату поставки товару ФОП ОСОБА_4, видані ТОВ «Продсоюз-7»: №55 від 02.06.2011; №56 від 03.06.2011; №57 від 06.06.2011; №58 від 07.06.2011; №59 від 08.06.2011; №60 від 09.06.2011; №61 від 10.06.2011; №62 від 10.06.2011; №63 від 13.06.2011; №64 від 13.06.2011; №65 від 14.06.2011; №66 від 15.06.2011; №67 від 15.06.2011; №68 від 16.06.2011; №69 від 17.06.2011; №70 від 17.06.2011; №71 від 20.06.2011; №72 від 21.06.2011; №73 від 22.06.2011; №74 від 22.06.2011; №75 від 23.06.2011; №76 від 24.06.2011; №77 від 27.06.2011; №78 від 28.06.2011; №79 від 29.06.2011; №21 від 04.07.2011; №22 від 04.07.2011; №23 від 05.07.2011; №24 від 06.07.2011; №25 від 07.07.2011; №26 від 08.07.2011; №27 від 11.07.2011; №28 від 12.07.2011; №29 від 13.07.2011; №30 від 14.07.2011; №31 від 15.07.2011; №32 від 15.07.2011; №33 від 19.07.2011; №34 від 20.07.2011; №35 від 20.07.2011; №36 від 21.07.2011; №37 від 22.07.2011; №38 від 25.07.2011; №39 від 25.07.2011; №40 від 26.07.2011; №41 від 27.07.2011; №42 від 28.07.2011; №43 від 29.07.2011 (том 4, а.с. 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62, 64, 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 84, 86, 88, 90, 92, 94, 96, 98, 100, 102).

А також, видаткові накладні на поставку вторсировини за вищезазначеним договором №359: №55 від 02.06.2011; №56 від 03.06.2011; №57 від 06.06.2011; №58 від 07.06.2011; №59 від 08.06.2011; №60 від 09.06.2011; №61 від 10.06.2011; №62 від 10.06.2011; №63 від 13.06.2011; №64 від 13.06.2011; №65 від 14.06.2011; №66 від 15.06.2011; №67 від 15.06.2011; №68 від 16.06.2011; №69 від 17.06.2011; №70 від 17.06.2011; №71 від 20.06.2011; №72 від 21.06.2011; №73 від 22.06.2011; №74 від 22.06.2011; №75 від 23.06.2011; №76 від 24.06.2011; №77 від 27.06.2011; №78 від 28.06.2011; №79 від 29.06.2011; №21 від 04.07.2011; №22 від 04.07.2011; №23 від 05.07.2011; №24 від 06.07.2011; №25 від 07.07.2011; №26 від 08.07.2011; №27 від 11.07.2011; №28 від 12.07.2011; №29 від 13.07.2011; №30 від 14.07.2011; №31 від 15.07.2011; №32 від 15.07.2011; №33 від 19.07.2011; №34 від 20.07.2011; №35 від 20.07.2011; №36 від 21.07.2011; №37 від 22.07.2011; №38 від 25.07.2011; №39 від 25.07.2011; №40 від 26.07.2011; №41 від 27.07.2011; №42 від 28.07.2011; №43 від 29.07.2011 (том 4, а.с. 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 53, 55, 57, 59, 61, 63, 65, 67, 69, 71, 73, 75, 77, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 93, 95, 97, 99, 101, 103).

28.06.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТФ «Діаніт» , в особі генерального директора ОСОБА_6, якій діє на підставі Статуту про державну реєстрацію, та ФОП ОСОБА_4, в особі директора ОСОБА_4 укладено договір поставки товару №305 (далі - Догорір №305), а саме товару - макулатуру марки МС (том 4, а.с. 105-107).

На підтвердження розрахунків та сплати у складі ціни товару податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями, позивачем надані виписані ТОВ «ТФ «Діаніт» податкові накладні, а саме: №308 від 07.07.2011 всього на суму 277 200,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 46 200,00 грн.); №316 від 07.07.2011 всього на суму 277 200,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 46 200,00 грн.); №309 від 08.07.2011 всього на суму 267 600,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 44 600,00 грн.); №310 від 11.07.2011 всього на суму 279 600,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 46 600,00 грн.); №311 від 12.07.2011 всього на суму 265 560,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 44 260,00 грн.); №312 від 15.07.2011 всього на суму 245 880,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 40 980,00 грн.); №313 від 19.07.2011 всього на суму 267 720,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 44 620,00 грн.); №314 від 21.07.2011 всього на суму 274 920,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 45 820,00 грн.); №315 від 22.07.2011 всього на суму 277 320,80 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 46 220,13 грн.); №317 від 25.07.2011 всього на суму 275 520,80 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 45 920,13 грн.); №318 від 27.07.2011 всього на суму 241 320,40 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 40 220,07 грн.); №319 від 28.07.2011 всього на суму 275 232,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 45 872,00 грн.); №320 від 29.07.2011 всього на суму 280 934,00 грн. (в т. ч. ПДВ 20% 46 822,33 грн.) (том 4, а.с. 108-120).

В матеріалах справи містяться рахунки-фактури на оплату поставки товару ФОП ОСОБА_4, видані ТОВ «ТФ «Діаніт»: №СФ-0372 від 29.07.2011; №СФ-0371 від 28.07.2011; №СФ-0370 від 27.07.2011; №СФ-0369 від 25.07.2011; №СФ-0367 від 22.07.2011; №СФ-0366 від 21.07.2011; №СФ-0365 від 19.07.2011; №СФ-0364 від 15.07.2011; №СФ-0363 від 12.07.2011; №СФ-0360 від 07.07.2011; №СФ-0368 від 07.07.2011; №СФ-0361 від 08.07.2011 (том 1, а.с. 66, 68, 70, 72, 74, 76, 78, 80, 82, 86, 88, 89).

А також, видаткові накладні на поставку вторсировини за вищезазначеним договором №305: №РН-0000596 від 29.07.2011; №РН-0000595 від 28.07.2011; №РН-0000594 від 27.07.2011; №РН-0000593 від 25.07.2011; №РН-0000591 від 22.07.2011, №РН-0000590 від 21.07.2011; №РН-0000589 від 19.07.2011; №РН-0000588 від 15.07.2011; №РН-0000587 від 12.07.2011; №РН-0000586 від 11.07.2011; №РН-0000585 від 08.07.2011; №РН-0000584 від 07.07.2011; №РН-0000592 від 07.07.2011 (том 1, а.с. 65, 67, 69, 71, 73, 75, 77, 79, 81, 83, 84, 85, 87).

Щодо реалізації позивачем товарів придбаних у контрагентів ТОВ «ТФ «Діаніт» та ТОВ «Продсоюз-7» за вищезазначеними договорами суд зазначає наступне.

01.09.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Папір-Мал», в особі директора ОСОБА_8, якій діє на підставі Статуту і є платником податку на прибуток на загальних підставах (Покупець), з однієї сторони, та ФОП ФОП ОСОБА_4, в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Свідоцтва і є платником податку на прибуток на загальних підставах (Продавець), укладено договір купівлі - продажу макулатури № 12, предметом якого є поставка сировини і макулатури (том 6, а.с. 46-48).

Позивачем надана специфікація № 1 від 01.09.2009 до Договору купівлі продажу № 12 від 01.09.2009 та накладні на продаж товару, а саме: №МАЛ87 від 31.05.2011; №МАЛ86 від 30.05.2011; №МАЛ84 від 27.05.2011; №МАЛ83 від 26.05.2011; №МАЛ82 від 25.05.2011; №МАЛ81 від 24.05.2011; №МАЛ80 від 23.05.2011; №МАЛ79 від 21.05.2011; №МАЛ78 від 20.05.2011; №МАЛ77 від 17.05.2011; №МАЛ76 від 11.05.2011; №МАЛ74 від 04.05.2011; №МАЛ75 від 10.05.2011; №МАЛ73 від 03.05.2011; №МАЛ100 від 04.07.2011; №МАЛ101 від 05.07.2011; №МАЛ102 від 06.07.2011; №МАЛ103 від 07.07.2011; №МАЛ105 від 11.07.2011; №МАЛ104 від 09.07.2011; №МАЛ106 від 12.07.2011; №МАЛ107 від 16.07.2011; №МАЛ108 від 18.07.2011; №МАЛ109 від 19.07.2011; №МАЛ110 від 20.07.2011; №МАЛ111 від 20.07.2011; №МАЛ112 від 21.07.2011; №МАЛ113 від 22.07.2011; №МАЛ114 від 23.07.2011; №МАЛ115 від 25.07.2011; №МАЛ116 від 26.07.2011; №МАЛ117 від 27.07.2011; №МАЛ119 від 28.07.2011; №МАЛ118 від 28.07.2011; №МАЛ120 від 29.07.2011; №МАЛ121 від 30.07.2011; №МАЛ122 від 31.07.2011; №МАЛ96 від 21.06.2011; №МАЛ94 від 18.06.2011; №МАЛ89 від 02.06.2011; №МАЛ93 від 16.06.2011; №МАЛ88 від 01.06.2011; №МАЛ90 від 06.06.2011; №МАЛ91 від 07.06.2011; №МАЛ92 від 14.06.2011; №МАЛ95 від 20.06.2011; №МАЛ97 від 22.06.2011; №МАЛ98 від 24.06.2011; №МАЛ99 від 30.06.2011 (том 6, а.с. 49-78).

01.04.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Жидачівський целюлозно паперовий комбінат», в особі в.о. голови правління ОСОБА_9, якій діє на підставі Статуту товариста і є платником податку на прибуток на загальних підставах (Покупець), з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_4, в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі Свідоцтва і є платником податку на прибуток на загальних підставах (Продавець), укладено договір поставки товару № 1044, а саме вторинних сировинних ресурсів - макулатури (том 6, а.с. 79-80).

В матеріалах справі міститься специфікація №№1, 5, 6, 7 до Договору 1044 від 01.05.2011, акти приймання макулатуру по кількості і якості № 1716 від 26.06.2011, № 1739 від 29.06.2011, №1788 від 01.07.2011 та накладні, що підтверджують його виконання: №ЦБК138/1 від 01.06.2011; №ЦБК138 від 01.06.2011; №ЦБК139 від 02.06.2011; №ЦБК140 від 03.06.2011; №ЦБК141 від 04.06.2011; №ЦБК142 від 06.06.2011; №ЦБК143 від 07.06.2011; №ЦБК144 від 07.06.2011; №ЦБК145 від 01.06.2011; №ЦБК146 від 09.06.2011; №ЦБК148 від 11.06.2011; №ЦБК149 від 12.06.2011; №ЦБК150 від 14.06.2011; №ЦБК151 від 14.06.2011; №ЦБК152 від 15.06.2011; №ЦБК153 від 16.06.2011; №ЦБК154 від 16.06.2011; №ЦБК82 від 17.06.2011; №ЦБК81 від 15.06.2011; №ЦБК80 від 11.06.2011; №ЦБК79 від 10.06.2011; №ЦБК78 від 09.06.2011; №ЦБК77 від 07.06.2011; №ЦБК76 від 03.06.2011; №ЦБК75 від 01.06.2011; №ЦБК13 від 27.01.2011 (том 6, а.с. 81-101).

03.01.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Луцький картонно-руберойдовий комбінат», в особі фінансового директора ОСОБА_10, що діє на довіреності №115/03 від 17.03.2010 (Покупець), з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_4П в особі директора ОСОБА_4, який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію №641401 від 18.05.2007 (Продавець), укладено договір куплі-продажу №01-М, предметом якого є посавтка мукулатури марки МС-5Б (том 6, а.с. 105-106).

15.03.2010 між вищезазначеними сторонами укладений укладено договір куплі-продажу №15/03/10, предметом якого є також посавтка мукулатури марки МС-5Б (том 6, а.с. 102-103).

Позивачем надана специфікація № 1 від 15.03.2010 до Договору купівлі продажу №15/03/10 від 15.03.2011, специфікація № 1 від 03.01.2011 до Договору купівлі продажу №01-М від 03.01.2011 та накладні на поставку товару, а саме: №КРК8 від 04.07.2011, №КРК7 від 02.07.2011, №КРК6 від 01.07.2011, №КРК5 від 29.06.2011, №КРК4 від 25.06.2011, №КРК3 від 24.06.2011, №КРК2 від 23.06.2011; №КРК1 від 22.06.2011 (том 6, а.с. 104, 107-111).

Позивачем на підтвердження передачі товару макулатури, за господарськими операціями між позивачем та ТОВ «Луцький картонно-руберойдовий комбінат», ТОВ «Жидачівський целюлозно паперовий комбінат», ТОВ «Папір-Мал» надані товарно-транспортні накладні: №470932 від 23.07.2011; №002411 від 22.07.2011; №002410 від 21.07.2011; №002409 від 21.07.2011; №002413 від 26.06.2011; №001151 від 16.06.2011; №315199 від 16.06.2011; від 14.06.2011; від 14.06.2011; №315196 від 10.06.2011; №315197 від 10.06.2011; №315194 від 09.06.2011; №315195 від 09.06.2011; №315193 від 09.06.2011; №315192 від 08.06.2011; №315192 від 06.06.2011; №315091 від 02.06.2011; №315191 від 02.06.2011; №315189 від 31.05.2011; №315188 від 31.05.2011; №322742 від 15.06.2011; №322744 від 16.06.2011; №322745 від 16.06.2011; №322743 від 15.06.2011; №322741 від 15.06.2011; №322736 від 14.06.2011; №322738 від 15.06.2011; №322740 від 15.06.2011; №322739 від 15.06.2011; №322732 від 14.06.2011; №322737 від 15.06.2011; від 14.06.2011; №322730 від 11.06.2011; №322731 від 14.06.2011; №322733 від 14.06.2011; №322734 від 14.06.2011; №315232 від 11.06.2011; від 10.06.2011; від 11.06.2011; №322727 від 09.06.2011; №322728 від 09.06.2011; №322726 від 09.06.2011; №315063 від 08.06.2011; від 08.06.2011; №315231 від 07.06.2011; №322724 від 07.06.2011; №322723 від 07.06.2011; від 07.06.2011; №322721 від 06.06.2011; від 06.06.2011; від 06.06.2011; №322720 від 06.06.2011; №322718 від 03.06.2011; №315230 від 04.06.2011; №315063 від 03.06.2011; від 03.06.2011; від 322719 від 03.06.2011; №322717 від 03.06.2011; №315063 від 03.06.2011; від 03.06.2011; №315229 від 01.06.2016; від 01.06.2011; №322711 від 27.05.2011; №322714 від 30.05.2011; №470917 від 27.07.2011; №470925 від 29.07.2011; №470924 від 29.07.2011; №470923 від 28.07.2011; №470919 від 27.07.2011; №470920 від 27.07.2011; №470921 від 27.07.2011; №470910 від 26.07.2011; №470907 від 26.07.2011; №470918 від 27.07.2011; №470905 від 25.07.2011; №470904 від 25.07.2011; №470909 від 26.07.2011; №470911 від 26.07.2011; №470912 від 26.07.2011; №470914 від 26.07.2016; №470913 від 26.07.2011; №470906 від 25.07.2011; №470916 від 27.07.2011; №470908 від 27.07.2011; №470886 від 21.07.2011; №470896 від 21.07.2011; №470894 від 21.07.2011; №470897 від 23.07.2011; №470893 від 23.07.2011; від 23.07.2011; від 22.07.2011; №470891 від 22.07.2011; №470895 від 22.07.2011; №470903 від 22.07.2011; №470892 від 22.07.2011; №470890 від 21.07.2011; №470888 від 21.07.2011; №470901 від 21.07.2011; №470899 від 22.07.2011; №470887 від 21.07.2011; №470902 від 21.07.2011; №470882 від 20.07.2011; №470889 від 21.07.2011; №470872 від 19.07.2011; №470868 від 19.07.2011; №470886 від 20.07.2011; №470879 від 20.07.2011; №470883 від 20.07.2011; №470881 від 20.07.2011; №470885 від 20.07.2011; №470880 від 20.07.2011; №470871 від 19.07.2011; №470866 від 19.07.2011; №470869 від 19.07.2011; №470870 від 19.07.2011; №470874 від 19.07.2011; №470865 від 18.07.2011; від 19.07.2011; №470867 від 19.07.2011; №470878 від 19.07.2011; №470873 від 19.07.2011; від 18.07.2011; від 18.07.2011; від 18.07.2011; №470862 від 16.07.2011; №322644 від 14.07.2011; №470859 від 18.07.2011; №470858 від 15.07.2011; №470856 від 15.07.2011; №470853 від 15.07.2011; №470857 від 15.07.2011; №322646 від 15.07.2011; №470855 від 14.07.2011; від 14.07.2011; від 15.07.2011; від 13.07.2011; від 15.07.2011; від 14.07.2011; №322635 від 13.07.2011; №322642 від 14.07.2011; №322640 від 13.07.2011; №322636 від 13.07.2011; від 14.07.2011; від 14.07.2011; №322643 від 14.07.2011; №322639 від 13.07.2011; №322637 від 13.07.2011; №322633 від 13.07.2011; №322628 від 12.07.2011; №322632 від 13.07.2011; від 13.07.2011; №322627 від 12.07.2011; №322361 від 12.07.2011; №322626 від 12.07.2011; №322630 від 12.07.2011; №322618 від 11.07.2011; №322621 від 11.07.2011; від 11.07.2011; від 11.07.2011; від 11.07.2011; №322616 від 09.07.2011; №322623 від 11.07.2016; №322613 від 09.07.2011; №322617 від 08.07.2011; №322612 від 09.07.2011; №322615 від 08.07.2011; №322609 від 07.07.2011; №322610 від 07.07.2011; №322608 від 06.07.2011; №322607 від 06.07.2011; від 06.07.2011; №322605 від 05.07.2011; №322604 від 04.07.2011; №322603 від 05.07.2011; №322601 від 01.07.2016; від 01.07.2011; від 01.07.2011; від 01.07.2011; від 02.07.2011; від 01.07.2011; від 01.07.2011; від 01.06.2011; від 01.07.2011; від 01.07.2011; від 01.07.2011; від 01.07.2011; від 01.01.2011; №322550 від 01.07.2011; №322549 від 01.07.2011; №322543 від 30.06.2011; №322545 від 30.06.2011; №322541 від 30.06.2011; №322539 від 30.06.2011; №470635 від 09.07.2011; №470632 від 08.07.2011; №470633 від 09.07.2011; №389110 від 05.07.2011; №389123 від 04.07.2011; №389115/1 від 05.07.2011; №389115 від 04.07.2011; №470636 від 09.07.2011; №470637 від 11.07.2011; №389120 від 11.07.2011; №002485 від 12.07.2011; №389107 від 15.07.2011; №389107 від 16.07.2011; №389122 від 18.07.2011; №3891163 від 18.07.2011; №389117 від 18.07.2011; №3411001 від 15.07.2011; №002485 від 16.07.2011; №389120 від 18.07.2011; №389111 від 18.07.2011; №002486 від 19.07.2011; №389122 від 19.07.2011; №470642 від 20.07.2011; №470644 від 20.07.2011; №389111 від 19.07.2011; №389118 від 20.07.2011; №470643 від 20.07.2011; №470645 від 21.07.2011; №470643 від 20.07.2011; №389112 від 21.07.2011; №470646 від 21.07.2011; №470646 від 22.07.2011; №389120 від 21.07.2011; №389111 від 22.07.2011; №389112 від 25.07.2011; №3891181 від 26.07.2011;№389123 від 25.07.2011; №470650 від 26.07.2011; №470648 від 23.07.2011; №470601 від 26.07.2011; №389112 від 27.07.2011; №470951; №389119 від 28.07.2011; №470663 від 28.07.2011; №389113 від 27.07.2011; №389123 від 27.07.2011; №470664 від 28.07.2011; №389112 від 28.07.2011; №3891191 від 27.07.2011; №389114 від 29.07.2011; №389121 від 29.07.2011; №470954 від 30.07.2011; №470955 від 30.07.2011; №470953 від 30.07.2011; №315087 від 01.06.2011; №315088 від 01.06.2011; №315089 від 02.06.2011; №315091 від 02.06.2011; №315090 від 02.06.2011; №623497 від 07.06.2011; №004604 від 07.06.2011; №002505 від 2011; №623498 від 16.06.2011; №44 від 18.06.2011; №199233 від 20.06.2011; №002539 від 21.06.2011; №623499 від 24.06.2011; №24/06/11 від 24.06.2011; №002507 від 30.06.2011 (том 5, а.с.128-186; том 6, а.с 1-187, 200-214).

11.01.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирський картонний комбінат», в особі генерального директора ОСОБА_11, який діє на підставі Статуту (Покупець), з однієї сторони, та ФОП ОСОБА_4, в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію (Продавець), укладено договір поставки макулатури №03/М (том 2, а.с. 12-14).

У своїх поясненнях позивач пояснив, що позивач отримував товар від своїх контрагентів - ТОВ «Продсоюз-7»та ТОВ «ТФ «Діаніт» на складах даних контрагентів, відразу після чого організовував їх поставку до своїх покупців - ТОВ «Папір-Мал», ВАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» та ВАТ «Луцький картонно руберойдовий комбінат» без зберігання на інших складах або полігонах.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем товарів та послуг з його господарською діяльністю, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до частин 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюванний правочин).

Згідно з ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Крім того, статтею 208 Господарського кодексу України передбачено, якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

В даному випадку, виходячи з вищевикладених фактів та доказів, що їх підтверджують, суд встановив, що договори з контрагентами позивача укладені у письмовій формі, виконання вказаних договорів підтверджується податковими і видатковими накладними виписаних позивачу даними підприємствами у зв'язку з поставкою вторсировини контрагентами, рахунків-фактур, а також копії рахунків на оплату товару, а тому робить висновок, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст. 3 ГК України.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.

Надану відповідачем постанову старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12 від 26.10.2011 про порушення кримінальної справи відносно позивача за фактом фіктивного підприємництва, за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України, суд не приймає до уваги, оскільки вона була скасована, що вбачається з наданих позивачем листа Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2012 №25414/12-Вих/4/2610/1388/2012/КК20 та Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2012 у справі № 2610/7853/2012.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться копії постанов Соломянського районного суду м. Києва, а саме: від 30.10.2012 у справі №4-2609/1612/2012, від 30.10.2012 у справі №4-2609/1636/2012, від 31.10.2012 у справі №4-2609/1672/2012, у яких зазначається, що відносно ФОП ОСОБА_4 порушенно кримінальну справу за фактом безпідставного включення до складу податкового кредиту податкової звітності суми по операціями з підприємствами, що мають ознаки фіктивності ТОВ «Продсоюз -7» і ТОВ «ТФ «Діаніт» та на підставі яких накладено арешти на банківські рахунки позивача. Також, наявна постанова Соломянського районного суду м. Києва від 13.11.2012 у справі №4/2609/1788/2012, якою було накладено арешт на банківські рахунки ТОВ «Класик-М», директором якої є ОСОБА_4 (том 7, а.с. 169-174).

Проте, постановами Соломянського районного суду м. Києва від 17.12.2012 у справі №4-2609/1636/2012, від 17.12.2012 у справі №4-2609/1672/2012 та від 26.12.2012 у справі №4/2609/1788/2012 арешт з грошових коштів позивача знято. (том 7, а.с. 175-179).

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 14.04.2016 у справі №1-кс/760/3955/16 зобовязано слідчого управління фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області винести постанову про закриття кримінального провадження відносно ФОП ОСОБА_4 (том 7, а.с. 180-188).

Для підтвердження подальної реалізації придбаної макулатуру у вказаних контрагетнів позивач надав копію постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11.06.2012 у справі №0670/1033/12, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2012, якою встановленно факт виконання умов договору купівлі-продажу №12 від 01.09.2009 між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Папір-Мал», а також встановлено, що у липні 2011 року позивачем здійснено ряд поставок макулатури; постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 06.03.2013 у справі №806/423/13-а, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013, якою встановленно факт виконання умов договору купівлі-продажу №12 від 01.09.2009 між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Папір-Мал», а також встановлено, що у червні 2011 року позивачем здійснено ряд поставок макулатури (том 7,а.с. 78-100).

Відповідачем не надано суду доказів наявності судових рішень, які б набрали законної сили, з приводу незаконних дій посадових осіб ТОВ «Продсоюз -7», ТОВ «ТФ «Діаніт».

В матеріалах справи також наявні фотокартки складського приміщення і полігону, на яких розміщена вторсировина, а також копії ОСОБА_6 обстеження полігону твердих побутових відходів від 11.10.2011, складених посадовою особою ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції в Київській області Державної податкової служби.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В матеріалах справи містяться всі первинні документи, що підтверджують факт придбання позивачем товарів у ТОВ «ТФ «Діаніт» та ТОВ «Продсоюз-7».

Суд звертає увагу на те, що висновки податкового органу про нікчемність правочинів, які укладено між позивачем та контрагентами -ТОВ «Продсоюз-7» та ТОВ «ТФ «Діаніт»- базуються виключно на підставі висновків ОСОБА_6 перевірок інших податкових органів: ОСОБА_6 від 17.10.2011 №825/2310/36835886 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Продсоюз-7», ОСОБА_6 від 23.09.2011 №3310/23-2/36235885 про результати документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «ТФ «Діаніт» (том 1, а.с. 172-198). При цьому, податковий орган не досліджував фактичні обставини укладання правочинів між позивачем та вказаними контрагентами.

Посилання податкового органу на пояснення директора ТОВ «Продсоюз-7» ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) відносно того, що він не мав і не має відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Продсоюз-7», не приймаються судом до уваги з урахуванням наступного.

Згідно із статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно із статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 Кримінально-процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Таким чином, пояснення керівника підприємства, що містяться у зверненні, наданому до УПМ ДПА у Запорізькій області, 26.10.2011, є лише одним із засобів доказування в справі, однак вони не є єдиним та належним доказом, який встановлює відповідні юридичні факти, у тому числі й щодо нікчемності правочинів, оскільки таким доказом може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як установлено під час судового розгляду, на момент укладення правочинів, які відповідач вважає нікчемними, та на день судового розгляду справи сторони правочинів є правоздатними і перебувають в якості зареєстрованих юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Оскільки зобов'язання за договорами, укладеними між позивачем і ТОВ «Продсоюз-7» та ТОВ «ТФ «Діаніт» мали реальний характер - товари надані для прийняття продавцем і прийняті покупцем, факт отримання товарів і відсутність взаємних претензій свідчить про те, що укладення цих правочинів відповідало волі сторін.

Дії фізичної особи - представника, яка учиняла підпис на договорі та інших первинних бухгалтерських документах, у контексті правової оцінки правочинів, що вчинені між юридичною особою з однієї із сторін, слід оцінювати з точки зору наявності у цієї фізичної особи відповідних повноважень на укладення правочину від імені юридичної особи.

Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

В силу частини другої статті 1158 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана при першій нагоді повідомити її про свої дії. Якщо ці дії будуть схвалені іншою особою, надалі до відносин сторін застосовуються положення про відповідний договір.

Таким чином, сам лише факт того, що певна фізична особа учинила правочин (певні дії, що мають юридичне значення) в інтересах юридичної особи без її доручення або з перевищенням повноважень, не має наслідком нікчемності такого правочину, адже такого наслідку законом не передбачено.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів, які б засвідчували, що підписи від імені директора ТОВ «Продсоюз-7» на первинних бухгалтерських документах виконані не громадянином ОСОБА_7, а іншою особою,

Виконуючи вимоги Вищого адміністративного суду України суд неодноразово викликав директорів контрагентів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 для зясування доводів відповідача щодо заперечення директорів ТОВ «ТФ «Діаніт» та ТОВ «Продсоюз-7» здійснення господарської діяльності та реєстрацію відповідних суб'єктів господарювання на підставних осіб з метою з'ясування як відбувалося замовлення товарів/послуг, хто підписував первинні документи, як передавалися накладні, тощо.

Так, 15.06.2016 на імя директора ТОВ «ТФ «Діаніт» ОСОБА_6 та директора ТОВ «Продсоюз-7» ОСОБА_7 були направленні рекомендованими листами повістки про виклик до суду як свідків 29.06.2016 на 14 год. 00 хв. 22.06.2016 ОСОБА_7 особисто отримав листа, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у судове засідання не прибув. Лист з викликом на імя ОСОБА_6 повернувся у звязку з закінченням терміну зберігання (том 7, а.с.127, 149-150).

01.07.2016 судом повторно направлені повісти про виклик директорам котнтагентів 20.07.2016 на 11 год. 00 хв. Проте вказані листи повернулися у звязку з закінченням терміну зберігання (том 7, а.с. 151-154).

Враховуючи викладене, висновки податкового органу про нікчемність правочинів, укладених між позивачем та ТОВ «Продсоюз-7», ТОВ «ТФ «Діаніт», є безпідставними.

Твердження відповідача про те, що у ТОВ «Продсоюз-7»та ТОВ «ТФ «Діаніт» відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, для досягнення результатів відповідної підприємницької та економічної діяльності, що у даних контрагентів відсутні трудові ресурси та необхідні основні фонди не приймаються судом до уваги, оскільки не встановлено, яким має бути мінімальний обсяг трудових ресурсів, виробничого, транспортного і торгівельного обладнання, сировини і матеріалів контрагентів для укладання та виконання правочинів, за якими позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ.

Відносно тверджень податкового органу про не підтвердження суми податкового кредиту з податку на додану вартість ТОВ «Продсоюз -7», ТОВ «ТФ «Діаніт», суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент укладення і виконання правочинів між позивачем та ТОВ «Продсоюз-7»та ТОВ «ТФ «Діаніт») об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі -експорт); ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками -суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

База оподаткування операцій з постачання товарів, ввезених на митну територію України, визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче митної вартості товарів, з якої були визначені податки і збори, що справляються під час їх митного оформлення, з урахуванням акцизного податку та ввізного мита, за винятком податку на додану вартість, що включаються в ціну товарів/послуг згідно із законом.

У разі якщо постачання товарів/послуг здійснюється за регульованими цінами (тарифами), база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за такими цінами (тарифами).

У разі постачання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг без оплати, з частковою оплатою, у межах обміну, у межах дарування, у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку, пов'язаній з постачальником особі, суб'єкту господарювання, який не зареєстрований платником податку, іншим особам, які не зареєстровані платниками податку, база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін.

До бази оподаткування враховується вартість товарів/послуг, які постачаються за будь-які кошти (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платникові податку безпосередньо отримувачем товарів/послуг або будь-якою третьою особою як компенсація вартості товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Виходячи із системного аналізу положень пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, статті 198 Податкового кодексу України суд дійшов висновку, що право на податковий кредит може виникати як і з дати фактичного списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), так із дати отримання платником податку товарів/послуг або дати отримання податкової накладної. Проте, скористатися цим правом можливо лише при наявності податкової накладної, оформленої у відповідності до Закону. Відсутність податкових накладних зумовлює неможливість включення позивачем до податкового кредиту сум, що підтверджуються вказаними податковими накладними у періоді фізичного здійснення господарської операції.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, що ведеться підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що містять відомості про господарські операції та підтверджують їх здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні, виписані позивачу ТОВ «Продсоюз-7» та ТОВ «ТФ «Діаніт», відповідають вимогам Податкового кодексу України.

При цьому, позивачем суду надано усі документи, що підтверджують правильність формування податкового кредиту, зокрема, первинні розрахункові та інші документи, у тому числі видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні тощо.

У свою чергу, відповідачем суду не надано доказів того, що на момент складання податкових накладних контрагенти позивача не були зареєстровані як платники податку на додану вартість, а тому не мали права видавати податкові накладні на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

Отже, викладений в ОСОБА_6 перевірки висновок податкового органу про порушення позивачем пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту за червень, липень 2011 року на 4491196,07 грн., є необґрунтованим.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 16.11.2011 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обовязок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167 КАСУ, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Білоцерківської обєднаної державної податкової інпекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.11.2011 №.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини першої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.В. Горобцова