Справа № 820/2787/16
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 серпня 2016 р. №820/2787/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "АГРОХОЛДИНГ "НАДІЙНИЙ" до Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Лозівської обєднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 11.04.2016 року № 1/20-27-12-31 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування;

- зобов'язати Лозівську обєднану держану податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області поновити (включити) з дати виключення - 01.01.2016 року в Реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування запис про реєстрацію Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та поновити дію спеціального свідоцтва Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева.

В обґрунтування позову зазначив, що критерієм для позбавлення статусу суб'єкта спеціального режиму оподаткування є перевищення 25 відсотків вартості постачання всіх товарів сільськогосподарського призначення. Відповідачем не було встановлено факту постачання несільськогосподарських товарів більше ніж 25 відсотків від цього об'єму. Відповідачем не здійснено жодної з передбачених Податковим кодексом України перевірки будь-якої інформації про проведення перевірок об'єкта господарювання податковим органом в оскаржуваному рішенні також не міститься. Позивачу про проведення таких перевірок невідомо, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваного рішення та не встановлення належним чином податкових порушень, у тому числі і перевищення 25% вартості всіх поставлених несільськогосподарських товарів (послуг), а відтак відповідачем не доведено правомірності та законності прийняття спірного рішення про виключення позивача з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, вказав на обґрунтованість та законність дій відповідача, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У своїх запереченнях на адміністративний позов зазначив, що умови, за яких сільськогосподарське підприємство втрачає право застосування спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, встановлені п.209.11 ст. 209 Податкового кодексу України. Контролюючим органом в ході зібрання податкової інформації відносно господарської діяльності Приватного підприємства "АГРОХОЛДИНГ "НАДІЙНИЙ" було встановлено, що суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари (послуги), питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів (послуг) та відповідно до пп.6 п. 209.11 ст. 209 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що Приватне підприємство "АГРОХОЛДИНГ "НАДІЙНИЙ" відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що міститься в матеріалах справи, веде господарську діяльність пов'язану із вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Відповідно до свідоцтва №200095332 (НБ №093503) позивач зареєстрований як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість (а.с.28).

Контролюючим органом 11.04.2016 року було прийнято рішення № 1/20-27-12-31про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування (а.с.10-12, 62-64).

Причиною прийняття такого рішення стало опрацювання податкової інформації Управління аудиту ГУ ДФС у Харківській області від 16.02.2016 року за №57/20-40-22-06-10/30560534 про нереальність операцій за січень 2016 року згідно даних ЄРПН та згідно протоколу засідання робочої групи Лозівської ОДПІ від 11.04.2016 року №20.

Не погоджуючись із позицією та рішеннями відповідача, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями пп. 14.1.235 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 ПК України, сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Пунктами 209.11 та 209.12 статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що якщо суб'єкт спеціального режиму оподаткування поставляє протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно несільськогосподарські товари/послуги, питома вага яких перевищує 25 відсотків вартості всіх поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється спеціальний режим оподаткування, встановлений цією статтею. Таке підприємство зобов'язане визначити податкове зобов'язання з цього податку за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення, і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

б) контролюючий орган виключає таке підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування та може повторно включити його до такого реєстру після закінчення наступних 12 послідовних звітних податкових періодів за наявності підстав, визначених цією статтею;

в) таке підприємство вважається платником зазначеного податку на загальних підставах з першого числа місяця, в якому було допущено таке перевищення.

Якщо суб'єкти спеціального режиму оподаткування не можуть самостійно покрити збитки, що виникли внаслідок дії обставин непереборної сили, такі суб'єкти мають право продовжити строк застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом.

Це правило не застосовується, якщо ризики втрати товарів (запасів) були належно застраховані. У такому випадку суми одержаних страхових виплат враховуються при визначенні питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальному обсязі постачання за відповідний звітний період.

Рішення про наявність обставин непереборної сили, перелік суб'єктів, що постраждали внаслідок таких обставин, та терміни застосування спеціального режиму оподаткування без дотримання розміру питомої ваги, встановленої цим пунктом, визначаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами.

Норми цього пункту починають застосовуватися після закінчення терміну, визначеного Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами.

Сільськогосподарське підприємство виключається з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування у разі, коли: а) підприємство подає заяву про зняття його з реєстрації як суб'єкта спеціального режиму оподаткування та/або про його реєстрацію як платника зазначеного податку на загальних підставах: б) підприємство підлягає реєстрації як платник податку на загальних підставах; в) щодо підприємства прийняте рішення про припинення шляхом ліквідації або реорганізації.

Відповідно до пункту 6.13 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року за № 1130, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2014 року за № 1456/26233 (далі Положення), у випадку, визначеному пунктом 6.11 цього розділу, не пізніше 20 календарного дня з моменту досягнення перевищення сільськогосподарське підприємство зобов'язане подати до контролюючого органу, в якому воно зареєстроване як суб'єкт спеціального режиму оподаткування, заяву про зняття з реєстрації як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість за формою № 3-РС (додаток 9), а також заяву про реєстрацію як платника податку на додану вартість на загальних умовах за формою № 1-ПДВ.

Згідно з пунктом 6.14 Положення, якщо сільськогосподарське підприємство не подає заяви (заяв) у строки, встановлені пунктом 6.13 цього розділу, та контролюючий орган за результатами документальної невиїзної перевірки (на підставі поданих податкових декларацій), планової або позапланової виїзної перевірки встановить факт перевищення, то незалежно від строку, який пройшов із часу досягнення перевищення, контролюючий орган приймає рішення про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування за формою № 6-РРС (додаток 10). На підставі такого рішення контролюючий орган виключає сільськогосподарське підприємство з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, проводить реєстрацію такого підприємства як платника ПДВ на загальних умовах за процедурами перереєстрації.

У цьому випадку дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, датою виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування є дата підписання рішення про виключення з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, датою, з якої сільськогосподарське підприємство вважається платником ПДВ на загальних підставах, є перше число місяця, в якому було допущено перевищення.

Судом встановлено, що жодних перевірок субєкта господарювання податковий орган не здійснював, в результаті чого останній порушив процедуру, яка передбачена для винесення спірного рішення про виключення позивача з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування.

Посилання відповідача на податкову інформацію, яка внесена до АІС Податковий блок не може бути прийнято судом, оскільки така інформація не є підставою для виключення позивача з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування, так як вона підлягає обовязковій перевірці та може бути використана під час проведення перевірки та складання відповідних висновків.

Суд звертає увагу на те, що посилання відповідача на сумнівні дані декларацій з податку на додану вартість, які надані платником податку до контролюючого органу за період з лютого 2015 року по січень 2016 року (12 послідовних податкових періодів), даних ЄРПН є підставою для проведення перевірки.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч норми даної статті, відповідач, який є субєктом владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами існування обставин, які б свідчили, що позивач не виконав норми чинного податкового законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Приписами ч.2 ст.8 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії" зазначив, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "АГРОХОЛДИНГ "НАДІЙНИЙ" до Лозівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення Лозівської обєднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області від 11.04.2016 року № 1/20-27-12-31 про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру субєктів спеціального режиму оподаткування.

Зобов'язати Лозівську обєднану держану податкову інспекцію Головного управління ДФС у Харківській області поновити (включити) з дати виключення - 01.01.2016 року в Реєстрі суб'єктів спеціального режиму оподаткування запис про реєстрацію Приватного підприємства "АГРОХОЛДИНГ "НАДІЙНИЙ" (Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева) як субєкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та поновити дію спеціального свідоцтва.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лозівської обєднаної держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на користь Приватного підприємства "АГРОХОЛДИНГ "НАДІЙНИЙ" () судовий збір у розмірі 2756 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23.08.2016 року.

Суддя Полях Н.А.