Справа № 806/733/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м.Житомир справа № 806/733/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Головного управління пенсійного фонду в Житомирській області про визнання незаконним висновку та відмову, зарахування служби у військовій частині до військової служби за призовом під час мобілізації, зобов`язання перерахувати та виплатити грошове забезпечення і оформити документи,

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , в якому просить, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, визнати протиправним рішення командира військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом від 07.04.2016 № 516 про відмову в проведенні перерахунку грошового забезпечення та видачі грошового атестату з довідкою про додаткові види грошового забезпечення для оформлення пенсії разом з відповідними документами, про призначення малолітній ОСОБА_2 пенсії у зв`язку з втратою годувальника та їх направленні до уповноваженого органу для призначення пенсії; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_3 у військовій частині № НОМЕР_1 в період з 16.06.2014 по 18.05.2015 до військової служби за призовом під час мобілізації; перерахувати та виплатити їй грошове забезпечення ОСОБА_3 за період з 16.06.2014 по 18.05.2015 в порядку та розмірах, установлених для осіб, які проходять військову службу за контрактом; повторно розглянути її заяву від 09.03.2016 та оформити документи для призначення пенсій та отримання пільг ОСОБА_2 , та подати їх до уповноваженого структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію її малолітній доньці - ОСОБА_2 з 19.05.2015, тобто з наступного дня з моменту виключення зі списку військовослужбовців її батька. В обґрунтування позову зазначає, що у зв`язку із загибеллю в зоні АТО ОСОБА_3 , 09 березня 2016 року вона звернулася до командира військової частини № НОМЕР_1 із заявою щодо оформлення документів для призначення пенсії доньці ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника. 07 квітня 2016 року листом за № 516 командир військової частини НОМЕР_1 відмовив у задоволенні її заяви з тих підстав, що ОСОБА_3 проходив службу у військовому резерві і не відноситься до категорії військовослужбовців. Таке рішення позивач вважає протиправним та таким, що порушує права її малолітньої доньки, а тому просила позов задовольнити (а.с.3-9, 60-68).

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України в судовому засіданні не заперечив щодо проходження ОСОБА_3 військової служби як військовослужбовцем. В іншій частині позовних вимог просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені в письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення учасників процесу та проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.87).

Шлюб між позивачкою та ОСОБА_3 розірвано 23 листопада 2009 року (відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу).

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України від 16 червня 2014 року № 120 ОСОБА_3 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який зарахований для проходження служби у військовому резерві, з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України строком на 3 роки з присвоєнням звання "солдат резерву" (підстава: заява ОСОБА_3 від 16.06.2014, контракт) (а.с.14).

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України № 127 від 25 червня 2014 року відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 липня 2014 року № 19 о/с призначено резервіста служби у військовому резерві - солдата резерву ОСОБА_3 на посаду стрільця 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (підстава: рапорт першого заступника командира 2-го батальйону спеціального призначення - начальника штабу підполковника резерву ОСОБА_4 від 19.06.2014) (а.с.15).

На підставі розпорядження Головного управління Національної гвардії України №3/2/2-746т від 01 липня 2014 року та розпорядження начальника Північного територіального управління № 1/5-116т від 02 липня 2014 року солдат резерву ОСОБА_3 , стрілець 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення з 01 липня 2014 року вибув у службове відрядження до м.Ізюм Харківської обл. для виконання завдань в Східному регіоні держави в ході проведення антитерористичної операції (посвідчення про відрядження № 40) (а.с.48 ).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_3 , дійсно знаходився в службовому відрядженні на Сході України у розпорядженні керівника антитерористичної операції СБ України для участі в антитерористичній операції з 01.07.2014 .

В період з 16.02.2015 по 19.03.2015 комісією, призначеною наказом начальника Північного територіального управління Національної гвардії України від 16.02.2015 № 39, проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, який стався в Донецькій обл. між м.Харцизьк та м.Іловайськ, в зоні проведення АТО.

За результатами розслідування нещасного випадку, який стався 29.08.2014, складено та затверджено акт №18/15 форми Н-1* "Про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдат резерву ОСОБА_3 ", у висновку якого зазначено, що загибель солдата резерву ОСОБА_3 сталась в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (а.с.76-78).

За результатами розслідування нещасного випадку, що стався 29.08.2014, складено та затверджено 19 березня 2015 року акт про розслідування нещасного випадку форми Н-5*. За висновком комісії, загибель солдата резерву ОСОБА_3 сталась в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (а.с.79-83).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 113 від 18 травня 2015 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення резервіста служби у військовому резерві Національної гвардії України у зв`язку зі смертю (з загибеллю) - солдата резерву ОСОБА_3 , стрільця 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення (резервного батальйону), який 29.08.2014 загинув поблизу м.Харцизьк, м.Іловайськ Донецької обл. під час проведення антитерористичної операції (а.с.17).

Згідно довідки про проходження військової служби № 1490 від 03.06.2015 солдат резерву ОСОБА_3 дійсно проходив службу в резерві військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 26.06.2014 по 10.08.2014 та загинув під час виконання службово-бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції (м.Іловайськ) (а.с.13).

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 , як законний представник малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про визначення та виплату грошового забезпечення ОСОБА_3 відповідно до вимог законодавства та в порядку встановленому законодавством; оформлення та подання документів для призначення пенсій батькам та доньці ОСОБА_3 до структурного підрозділу, який здійснює роботу з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України звільненим зі служби, та членам їх сімей; повідомлення повної назви, поштової адреси та телефону структурного підрозділу, який здійснює роботу з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України звільненим зі служби, та членам їх сімей (а.с.10-11, 58-59).

Відповідачем - військовою частиною НОМЕР_1 листом від 07 квітня 2016 року № 516 повідомлено ОСОБА_1 , що ОСОБА_3 був зарахований у списки військової частини у резервний батальйон як резервіст, тому йому нараховувалось грошове забезпечення в розмірі мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 № 1644 "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам", а тому військова частина НОМЕР_1 не може зробити перерахунок грошового забезпечення та надати грошовий атестат з довідкою про додаткові види грошового забезпечення для оформлення пенсії (а.с.12).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, враховуючи наступне.

Згідно Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України". Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 14.01.2015 №15/2015, оголошено протягом 2015 року часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва та передбачено здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 9 Закону України "Про Національну гвардію України" від 13 березня 2014 року № 876-VII, із змінами, особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, із змінами (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.2 ст.1 вказаного Закону військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які в добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час (частина 9 статті 1 Закону № 2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно статті 26-1 даного Закону громадяни України (крім тих, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації) в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. Для цього вони мають пройти професійно-психологічний відбір, за станом здоров`я бути придатними до служби у військовому резерві та відповідати встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві. З особою, яка відповідає вимогам, зазначеним у частині першій цієї статті, укладається контракт про проходження служби у військовому резерві відповідно Збройних Сил України або інших військових формувань. Особливості проходження служби у військовому резерві, в тому числі виконання резервістами обов`язків служби у військовому резерві, визначаються цим Законом та відповідними положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Резервісти не належать до зайнятого населення в Україні і мають право відповідно до законодавства про зайнятість населення бути визнаними безробітними та зареєстрованими у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Служба у військовому резерві запроваджується з метою планомірної підготовки резервістів для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом у мирний та воєнний час шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю. Фінансове і матеріальне забезпечення заходів, пов`язаних з проходженням служби у військовому резерві, здійснюється за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на утримання Міністерства оборони України та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями. Порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних і резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, Міністерством оборони України та іншими центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Частиною 1 статті 39 Закону № 2232-XII передбачено, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією та звільнення з військової служби у зв`язку з демобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Так, відповідно до частини 5 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року N 3543-XII, із змінами (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати. Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві. Військовозобов`язані та резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Також, згідно з пунктом 9 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 10 серпня 2012 року № 470/2012, початком проходження служби у військовому резерві вважається день видання наказу командира (начальника) військової частини про прийняття громадянина на службу у військовому резерві та призначення на посаду або про продовження служби у військовому резерві.

Відповідно наявних в матеріалах справи витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України № 120 від 16 червня 2014 року та № 127 від 25.06.2014 ОСОБА_3 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення; з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України строком на 3 роки з присвоєнням звання "солдат резерву"; призначено на посаду - стрілець 1-го відділення 1-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (а.с.14-15).

Статтею 5 Закону № 2232-XII передбачено, що військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. Для рядового складу військовослужбовців встановлюються такі армійські військові звання, як солдат та старший солдат. До військових звань громадян України, які перебувають у запасі чи у відставці або проходять службу у військовому резерві, додаються слова відповідно «запасу», «у відставці» або «резерву».

Крім того, 12 лютого 2016 Житомирський ОМВК видав ОСОБА_2 посвідчення дитини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, серії НОМЕР_3 (а.с.21).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира ОСОБА_2 дійсно встановлено статус особи, на яку відповідно до п.1 ст.10 поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.23).

Отже, суд приходить до висновку, що з урахуванням встановлених обставин справи, положень вищезазначеного законодавства України, ОСОБА_3 виконував військовий обов`язок і проходив військову службу, у зв`язку з чим відносився до категорії військовослужбовців.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, із змінами, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами (ст. 40 Закону № 2232-XII).

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, із змінами (далі - Закон № 2262-XII), члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісті, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Членам сімей військовослужбовців пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби.

Пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті (стаття 29 Закону № 2262-XII).

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону № 2262-XII незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків (пункт "а" частини 4 статті 30 Закону № 2262-XII).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку № 3-1, заяви про призначення пенсії у разі втрати годувальника подаються членами сім`ї померлого годувальника, якому на момент смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважені структурні підрозділи міністерств та інших органів. У разі, якщо особа, якій призначається пенсія у разі втрати годувальника, є неповнолітньою або недієздатною, заява про призначення пенсії подається законними представниками за місцем їх проживання.

Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про призначення пенсії батькам та доньці загиблого ОСОБА_3 у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.10-11, 58-59).

Згідно п.п. 12, 14 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п.17 Порядку № 3-1).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що діючим законодавством чітко розмежовано повноваження уповноваженого структурного підрозділу та органу, що призначає пенсію.

Так, на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок щодо прийняття за наслідками розгляду заяви з доданими до неї документами та подання уповноваженого структурного підрозділу рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії. В свою чергу, обов`язок щодо направлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області подання та документів покладено на військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України .

Під час судового розгляду встановлено, що заявнику відмовлено ще на етапі звернення до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, як до уповноваженого структурного підрозділу, який оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії та направляє їх до органу, що призначає пенсію.

Так, після отримання заяви про оформлення документів для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_2 , та батькам ОСОБА_3 . військова частина НОМЕР_1 жодного подання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не надіслала та самостійно прийняла рішення.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні військової частини НОМЕР_1 (а.с.12) зазначено лише про неможливість проведення перерахунку грошового забезпечення та надання грошового атестату з довідкою про додаткові види грошового забезпечення для оформлення пенсії.

Під час прийняття рішення військовою частиною НОМЕР_1 не було зазначено про неналежне оформлення заяви про оформлення документів для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та/або про відсутність будь-яких документів, передбачених Порядком № 3-1, які додаються до такої заяви.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, які передбачені чинним законодавством України.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимими доказами факт правомірності відмови в оформленні матеріалів і подання для призначення ОСОБА_2 пенсії в зв`язку з втратою годувальника, суд дійшов висновку про обґрунтованість вказаної частини позовних вимог.

Щодо позовної вимог ОСОБА_1 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 подати документи для призначення пенсій та отримання пільг до уповноваженого структурного підрозділу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію її малолітній доньці - ОСОБА_2 з 19.05.2015, тобто з наступного дня з моменту виключення зі списку військовослужбовців її батька, слід зазначити наступне.

Системний аналіз норм Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 р. N 3-1, дає підстави вважати, що оформлення всіх необхідних документів і свого подання про призначення пенсії, ознайомлення з ним особи, якій оформлюється пенсія, направлення до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи подання про призначення пенсії і всіх необхідних документів є компетенцією військової частини НОМЕР_1 .

Згідно п.п.14.-17. Порядку 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (додаток 3). Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка-повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Особа, яка звертається за призначенням пенсії (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити уповноваженій особі органу, що призначає пенсію, паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Для неповнолітніх дітей, які не мають паспорта, документом, який засвідчує вік, є свідоцтво про народження.

При прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Суд зазначає, що згідно п.2 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008року, постанові ВАСУ від 28.07.2015 справа № К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що відповідачі наділені дискреційними повноваженнями з питань оформлення всіх необхідних документів і свого подання про призначення пенсії, ознайомлення з ним особи, якій оформлюється пенсія, направлення до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи подання про призначення пенсії і всіх необхідних документів, призначення пенсії, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Отже, вимога про зобов"язання ГУ Пенсійного фонду Житомирській області призначити пенсію малолітній ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 виконував військовий обов`язок і проходив військову службу, у зв`язку з чим відносився до категорії військовослужбовців.

Крім того, представник військової частини не заперечує щодо вимоги що ОСОБА_3 проходив службу як військовослужбовець та щодо зарахування йому служби у військовій частині НОМЕР_4 в період з 16.6.2016 року по 18.05.2016 року до військової служби за призовом під час мобілізації.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку що вимоги позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_3 проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 16 червня 2014 року по 18 травня 2015 року та здійснення перерахунку і виплатити ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 відповідне грошове забезпечення, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 березня 2016 року про оформлення документів для призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника у зв"язку із загибеллю батька ОСОБА_3 є правомірними і підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене листом від 07 квітня 2016 року № 516, про відмову в проведенні перерахунку грошового забезпечення та надання грошового атестату з довідкою про додаткові види грошового забезпечення для оформлення пенсії.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зарахувати ОСОБА_3 проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з 16 червня 2014 року по 18 травня 2015 року та здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 грошове забезпечення в розмірах, визначених законодавством для військовослужбовців.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01 березня 2016 року про оформлення документів для призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника у зв"язку із загибеллю батька ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 23 серпня 2016 р.