Справа № 804/2290/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2016 р. Справа № 804/2290/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ляшка О.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій,-
ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, в якому просить:
- визнати протиправним дії КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994р. та довідки про переоформлення особового рахунку №444 від 26.04.1999р. на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_1, визначені в рішенні №199 від 14.01.15р. згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р.;
- визнати протиправним та скасувати рішення КЕВ м.Дніпропетровська №199 від 14.01.15р. щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994 року та довідки про переоформлення особового рахунку №444 від 26.04.1999р. на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_2, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень, гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р.;
- зобовязати квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_1 та членами її родини на умовах найму на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994 р. та довідки про переоформлення особового рахунку №444 від 26.04.1999р. згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень, гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р., в відкритому військовому містечку за адресою: АДРЕСА_2.
Ухвалою суду від 25.07.2016р. закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог позивача про зобовязання квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити належних та достатніх заходів щодо приватизації квартири, яка використовується ОСОБА_1 та членами її родини на умовах найму на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994 р. та довідки про переоформлення особового рахунку №444 від 26.04.1999р. згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень, гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р., в відкритому військовому містечку за адресою: АДРЕСА_2, з підстав того, що є рішення суду, яке набрало законної сили про той самий предмет спору і між тими самими сторонами у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що з метою приватизації квартири, в якій вона проживає разом із членами своєї родини, за адресою: АДРЕСА_2, вона звернулася до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (який є уповноваженим органом) із заявою про передачу квартири у приватну власність від 13.11.2015р. (вх. № 2802). Рішенням від 14.01.2015 №199, відповідач вирішив відмовити в оформлені передачі в приватну власність позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_2, на обґрунтування свого рішення відповідач зазначив, що смт. Черкаське відноситься до закритих військових містечок, які не підпадають під приватизацію житлового фонду, що фактично позбавляє позивачку права на приватизацію квартири, в якій вона мешкає на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994 року. ОСОБА_1 вважає рішення відповідача неправомірним, мотивуючи тим, що смт. Черкаське не відноситься до закритих військових містечок, а тому приватизація квартири, в якій вона проживає на підставі ордеру не буде суперечити чинному законодавству України; відповідач же в своє чергу, на думку позивача, своїми протиправними діями перешкоджає позивачці в реалізації її права на приватизацію квартири, за адресою: АДРЕСА_2.
Представник позивача, заявив клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача, надав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження та заперечення в яких, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного суду, посилаючись на те, що житловий фонд смт. Черкаського до якого входить квартира позивача відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є військовим майном, а згідно ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» рішення про відчуження військового майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. На час розгляду справи таке рішення про відчуження майна, відсутнє, проте існує перелік закритих військових містечок до якого також включено смт. Черкаське та зазначено, що даний житловий фонд не підлягає приватизації, що в свою чергу засвідчує про відсутність з боку розпорядника майна згоди на його відчуження. В аналогічній справі №804/7063/15 Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд рішенням від 23.09.15р. зазначив, що правове значення для позивача має саме рішення органу приватизації про відмову в приватизації квартири, а не дії відповідача, оскільки наслідок таких дій є прийняте рішення. Крім того, відповідач зазначив, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.15р. задоволено вимогу про передачу квартиру у власність позивачу, отже на даний час КЕВ м.Дніпропетровська не має повноважень щодо спірної квартири так, як вона є власністю позивача та рішень по ній приймати не може.
Відповідно до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії ордеру № 324 від 27 вересня 1994 року, виданого Гвардійською КЕЧ району, ОСОБА_1 разом із членами сім'ї проживають на умовах найму у квартирі АДРЕСА_3.
Згідно довідки про склад сімї, виданої 15.10.2015 року Будинкоуправлінням № 2 Гвардійської Квартирно-експлуатаційної частини району, в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, її син ОСОБА_2, син ОСОБА_3.
Вищезазначене житлове приміщення належить до житлового фонду Міністерства оборони України, перебуває у повному оперативному управлінні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська.
10 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулась до начальника КЕВ м. Дніпропетровська із заявою про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_5.
14 січня 2015 року КЕВ м. Дніпропетровська прийнято рішення № 199 про відмову в передачі в приватну власність вказаної квартири. На обґрунтування свого рішення відповідач зазначив, що житловий фонд військових містечок селищ Гвардійське, Черкаське у комунальну власність територіальних громад не передано. Військові містечка є військовим майном, яке знаходиться в оперативному управлінні військових частин і КЕВ м. Дніпропетровська. Управління військовим майном здійснює Міністерство оборони України. Згідно листа Квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/22/1/850 від 05.09.2013, військове містечко в смт. Черкаське (в якому мешкає позивачка) віднесено до числа закритих, які не підпадають під приватизацію житлового фонду.
Не погоджуючись із такими діями КЕВ м. Дніпропетровська та із рішенням № 199 від 14 січня 2015 року, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.
Судом встановлено, що 17.03.15р. ОСОБА_1 вже зверталася з заявою до КЕВ м. Дніпропетровська з заявою про передачу їй та членам її родини квартири квартири АДРЕСА_5 у приватну власність у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська, як органом приватизації було винесене рішення №1142 від 17 березня 2015р., яким позивачці відмовлено в передачі в приватну власність вищезазначеної квартири, в звязку з тим, що військове містечно, в якій розташована квартира, включене до числа закритих, в звязку з чим, житлові приміщення які розташовані в ньому, не підлягають приватизації.
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/1680/15 (провадження №2/183/1647/16) від 30.10.15р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання права, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії.
Зазначеним судовим рішенням, визнано право ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4; визнано протиправним та скасовано рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська № 1142 від 17 березня 2015 року, яким позивачці та її синам відмовлено у передачі в приватну власність квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4; зобовязано Квартирно-експлуатаційного відділ м. Дніпропетровська, як орган приватизації, вжити всіх належних та достатніх заходів щодо передачі у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 у відповідності до Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ № 396 від 16.12.2009 року.
Також, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.16р. провадження №22-ц/774/3103/16 встановлено факт того, що на виконання заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2015 року Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпропетровська Міністерства оборони України на ім'я позивачів було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 листопада 2015 року, підстава: розпорядження начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Міністерства оборони України №4874 від 24 листопада 2015 року, що свідчить про те, що заочне рішення суду від 30 жовтня 2015 року фактично виконано.
Крім того, зазначеними судовими рішенням встановлений факт того, що військове містечко смт.Черкаське, має ознаки відкритого, оскільки 03.09.2010 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандуючим Збройних сил України ОСОБА_6 був затверджений останній чинний ( він базується на Наказі Міністра оборони СРСР №75 від 22.02.1977 р.) «Перелік закритих військових містечок, які мають у своєму складі житловий фонд», селище міського типу Гвардійське та Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області не були включені до цього переліку.
На підтвердження того, що смт. Черкаське не наданий статус закритого військового містечка свідчить і Наказ Міністра оборони № 569 від 15.09.2011 року «Про безоплатну передачу військового майна в комунальну власність територіальних громад» з затвердженими переліками військового майна.
Отже, рішення КЕВ м.Дніпропетровська №199 від 14.01.15р., що є предметом розгляду в даній справи фактично дублює, рішення КЕВ м.Дніпропетровська від 17.03.15р., яке скасоване заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/1680/15.
Підстави з яких ОСОБА_1 було відмовлено в передачі в приватну власність квартири, яку вона займає разом з членами своєї родини на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994 року в обох рішеннях КЕВ м.Дніпропетровська від 14.01.15р. та від 17.03.15р. є ідентичними.
Приймаючи до уваги вищезазначене заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/1680/15 та той факт, що ним спростовано доводи відповідача, що військове містечко в смт. Черкаське (в якому мешкає позивачка) віднесено до числа закритих та не підпадає під приватизацію житлового фонду, які стали підставами для винесення рішень про відмову позивачці в передачі спірної квартири у приватну власність, суд вважає обставини щодо протиправності дії КЕВ м. Дніпропетровська та прийняття рішення №199 від 14.01.15р., які є предметом розгляду у данні справі встановленими.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про визнання протиправними дії КЕВ м. Дніпропетровська стосовно відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994р., що виразились у прийнятті рішення №199 від 14.01.15р. та як наслідок, вважає, що зазначене рішення від 14.01.2015 року №199 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки останнє порушує право позивача згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на приватизацію належного йому майна, а отже позовна вимога 1 та 2 підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не потрібно доводити в даній справі, оскільки рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №183/1680/15 та Апеляційного суду Дніпропетровської області має преюдиціальне значення. Наділення преюдиціальною силою судового рішення засновано на презумпції істинності судового рішення, що набрало законної сили. Законна сила судового рішення забезпечує дію преюдиції.
В силу преюдиції встановлені судовим рішенням факти та правовідносини мають сприйматися як безспірні, до того часу, доки рішення суду не буде скасоване у передбаченому законом порядку, доки факти та правовідносини не будуть визнані такими, що не відповідають дійсності. За визначених умов, обставини, встановлені в судовому рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.15р у справі №183/1680/15 та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 року не належить доказувати. Обставини вважаються встановленими в іншому судовому рішенні, якщо про це зазначено у мотивувальній чи резолютивній частинах цього рішення.
Отже, судом встановлене право позивачки на одержання спірної квартири у приватну власність та те, що рішення від 199 від 14.01.15р. про відмову в передачу в приватну власність квартири суперечить наведеним вище нормам законодавства України та порушує права ОСОБА_1 на отримання житла у власність.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправними дій задовольнити.
Визнати протиправним дії КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994р. та довідки про переоформлення особового рахунку №444 від 26.04.1999р. на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_1, визначені в рішенні №199 від 14.01.15р. згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р.
Визнати протиправним та скасувати рішення КЕВ м.Дніпропетровська №199 від 14.01.15р. щодо відмови в передачі в приватну власність квартири, яку ОСОБА_1 займає разом з членами її родини на підставі ордеру №324 від 27 вересня 1994 року та довідки про переоформлення особового рахунку №444 від 26.04.1999р. на території відкритого військового містечка за адресою АДРЕСА_2, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно процедури, передбаченої «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень, гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом МЖКГ №396 від 16.12.2009р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_7