Справа № 808/1866/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року (11 год. 47 хв.)Справа № 808/1866/16 м.Запоріжжя
Запорізькький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Садового І.В., суддів: Татаринова Д.В., Семененко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_3

до: Міністерства внутрішніх справ України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області

про: визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач, МВС України), третя особа ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі третя особа, ГУМВС України в Запорізькій області) про визнання протиправною відмову відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 та зобовязання прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі Порядок № 850 від 21.10.2015).

Ухвалою суду від 13.06.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/1866/16 та призначено попереднє судове засідання на 23.06.2016.

Провадження у справі неодноразово зупинялося за клопотанням сторін для надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 21.07.2016 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.08.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Садовий І.В., суддів: Татаринова Д.В., Семененко М.О.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Камертон».

У судовому засіданні 18.08.2016 на підставі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом № 88 від 04.09.2001 він звільнений з органів МВС України на підставі п. 63 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за вислугою років). Крім того, відповідно до висновку ВЛК УМВС України в Запорізькій області № 1778 від 01.08.2001, на час звільнення позивач страждає захворюванням, яке пов'язано з проходженням служби в органах МВС.

В січні 2016 року позивач пройшов первинне обстеження в Запорізькій обласній медико - соціальній експертній комісії (далі - МСЕК), за висновками якої 18 січня 2016 року встановлена третя група інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах МВС.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 в березні 2016 року позивач звернувся з заявою до управління МВС України в Запорізькій області з метою отримання одноразової грошової допомоги, оскільки під час проходження служби в органах МВС отримав захворювання, яке спричинило встановлення третьої групи інвалідності.

За висновком ГУМВС України в Запорізькій області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку №850 від 21.10.2015, позивачу призначено одноразову грошову допомогу (з урахуванням раніше виплаченої суми) в розмірі 205075,00 грн.

Зазначений висновок управлінням ГУМВС України в Запорізькій області було подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Листом № 15/2-1424 від 25 квітня 2016 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України у затвердженні зазначеного подання відмовлено на підставі п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015.

Таку відмову МВС України позивач вважає незаконною, враховуючи наступне.

Отримання одноразової грошової допомоги передбачено ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Згідно довідки Запорізької обласної медико-соціальної експертної комісії позивачу визначена третя група інвалідності, причиною якої є захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Таким чином, позивач відноситься до категорії осіб яким передбачена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Підстав для відмови позивачу у виплаті такої допомоги не передбачено п. 14 Порядку № 850 від 21.10.2015. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи позовні вимоги не визнав повністю, пояснивши суду, що дії відповідача є правомірними.

Позивач звернувся до ГУМВС України в Запорізькій області із заявою в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу, оскільки під час проходження служби отримав захворювання яке спричинило третю групу інвалідності.

ГУМВС України в Запорізькій області направило заяву позивача, додані до неї документи та висновок від 18.04.2016 на адресу МВС України для прийняття відповідного рішення.

Листом № 15/2-1424 від 25 квітня 2016 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України у затвердженні зазначеного подання відмовлено на підставі п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015, оскільки після первинного огляду позивача МСЕК пройшло більше 2 років. Таким чином, вважає, що позивач звернувся до суду за поновленням права, яке МВС України не було порушено. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Матеріалами справи встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений на підставі п. 63 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за вислугою років) наказом Запорізького міського управління УМВС України в Запорізькій області від 04.09.2001 № 88 о/с.

Відповідно до висновку ВЛК УМВС України в Запорізькій області № 1778 від 01.08.2001, на час звільнення позивач страждає захворюванням, яке пов'язано з проходженням служби в органах МВС (а.с.9).

Висновком МСЕК № 1 (довідка серії А № без номера від 10.01.2001 р. про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого) позивачу встановлено 25% втрати працездатності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внугрішніх справ) та відповідно до Постанови КМ України № 627 від 19.11.1992 «Про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ республіки» ОСОБА_3 нараховано та виплачено страхову суму в розмірі 1625 грн.(а.с. 54-55).

В січні 2016 року позивач знову пройшов обстеження в Запорізькій обласній медико- соціальній експертній комісії, за висновками якої 18 січня 2016 року встановлена третя група інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах МВС (виписка до довідки серії АВ № 0548211) (а.с.11).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 в березні 2016 року позивач звернувся з заявою до ГУМВС України в Запорізькій області з метою отримання одноразової грошової допомоги, оскільки під час проходження служби в органах МВС отримав захворювання, яке спричинило встановлення третьої групи інвалідності.

За висновком ГУМВС України в Запорізькій області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку №850 від 21.10.2015, позивачу призначено одноразову грошову допомогу (з урахуванням раніше виплаченої суми) в розмірі 205075,00 грн. (а.с.10).

Зазначений висновок управлінням ГУМВС України в Запорізькій області було подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Листом № 15/2-1424 від 25 квітня 2016 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України у затвердженні зазначеного подання відмовлено на підставі п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 (а.с.12).

Не погодившись з відмовою відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Оцінивши представлені докази у їх сукупності колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Згідно п. 1 Порядку № 850 від 21.10.2015 ці Порядок та умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно п.п. 2 п. 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи Висновком МСЕК № 1 (довідка серії А № без номера від 10.01.2001 р. про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого) позивачу встановлено 25% втрати працездатності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внугрішніх справ) (а.с.54).

В січні 2016 року позивач знову пройшов обстеження в Запорізькій обласній медико- соціальній експертній комісії, за висновками якої 18 січня 2016 року встановлена третя група інвалідності, причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах МВС (виписка до довідки серії АВ № 0548211) (а.с.11).

На запит суду КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР надано відповідь від 02.08.2016 за № 546 згідно якої ОСОБА_3І первинно 10.10.2001 було одноразово встановлено 25% втрати працездатності, «захворювання, так, повязано з проходженням служби в органах внутрішніх справ». У звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_3 18.01.2016 був повторно оглянутий обласною МСЕК № 3. Встановлено третю групу інвалідності, «захворювання, так, повязано з проходженням служби в органах внутрішніх справ первинно та 65% втрати працездатності повторно (а.с.70).

Відповідно до п.п. 2 п. 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Так як з 18.01.2016 у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в зв'язку з встановленням йому як працівнику міліції первинно третьої групи інвалідності, пов'язаної із проходженням служби в ОВС України, він в березні 2016 року звернувся із заявою до ГУМВС України в Запорізькій області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги.

За висновком ГУМВС України в Запорізькій області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку №850 від 21.10.2015, позивачу призначено одноразову грошову допомогу (з урахуванням раніше виплаченої суми) в розмірі 205075,00 грн. (а.с.10).

Зазначений висновок управлінням ГУМВС України в Запорізькій області було подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Згідно п. 9 Порядку № 850 від 21.10.2015 МВС в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Міністерством внутрішніх справ України відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію», що об'єктивно підтверджується листом від 25.04.2016 № 15/2-1424 (а.с.12).

За змістом цього листа вбачається, що позивачу відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015.

Згідно п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відмова від 25 квітня 2016 року ґрунтується на тому, що виплату одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. Оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 від 21.10.2015 немає.

Враховуючи встановлені по справі обставини суд вважає, що така відмова відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 14 Порядку № 850 від 21.10.2015 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

-учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

-учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння;

-навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

-подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Жодна із таких підстав не може бути причиною у відмові позивачу в нарахуванні та отриманні одноразової грошової допомоги, оскільки відповідачем, представником третьої особи не надані відповідні докази.

Відповідач внаслідок помилкового трактування змісту п. 4 Порядку № 850 від 21.10.2015 порушив право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Так, п. 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 встановлює підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги:

- загибель (смерть) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обовязків;

- установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

- часткова втрата працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків.

Зазначені підстави визначені як самостійні та надають право на отримання одноразової грошової допомоги при настанні хоча б однієї з них.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку з установленням працівникові міліції інвалідності не обмежено у часі, вирішальним є лише наявність причинно-наслідкового звязку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

Таким чином, при первинному установленні працівникові міліції інвалідності, звязок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 від 21.10.2015 не залежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.

Надаючи правову оцінку діям та рішенню відповідача суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність відмови позивачу щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.94, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про визнання протиправною відмову та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3.

Зобовязати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України (01601, м.Київ-24, вул. Академіка Богомольця,10, ) на користь ОСОБА_3 (69118, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.В. Садовий

Суддя Д.В.Татаринов

Суддя М.О.Семененко