Справа № 22-а/0690/6189/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6189/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Борисюка Р.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Овруцького районного суду від 26 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації, Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила визнати неправомірними дії відповідачів щодо нарахування та виплати їй допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, підвищення до пенсії, передбачених ст.ст.37.39,51 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Закону) та стягнути з відповідачів кошти: за ст.37 - з Управління праці та соціального захисту населення, за ст.ст.39,51 - з Управління Пенсійного фонду. При цьому посилалася на те, що є непрацюючим пенсіонером, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період виплачувались їй в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Рішенням Овруцького районного суду від 26 травня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації на користь позивачки 3062 грн. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.01. по 31.12.2009 року та понесені судові витрати. Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними. З Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивачки стягнуто 15310 грн. підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.01. по 31.12.2009 року та 918,9 грн. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст.51 Закону за період з 01.01. по 31.12.2009 року. Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить скасувати рішення. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, вік ^ керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначає, що до Пенсійного фонду не надходять кошти з державного бюджету для надання пільг та компенсацій для постраждалих від Чорнобильської катастрофи і Пенсійний фонд не є розпорядником таких коштів.

Рішення суду в частині вимог до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації не оскаржується. Тому в цій частині законність судового рішення не перевіряється.

Апеляційний розгляд справи проводиться в порядку, визначеному Законом України №2748-УІ від 02.12.2010 року.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є пенсіонеркою, має статус потерпілої З категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.5-11).

Частиною 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону.

Проте, всупереч вимогам Закону за спірний період позивачеві нараховувалось і виплачувалось зазначене підвищення в розмірі 10,5 грн. щомісяця (а.с.7).

Крім того, статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 3 категорії, передбачено призначення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 5% мінімальної пенсії за віком.

Проте за спірний період вказана додаткова пенсія виплачувалась позивачці у розмірі 49,8 грн. та 57,3 грн. (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже, є відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39,51 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, та правильно вирішив спір.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивачки, та період, за який проведено стягнення, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими нормами ЦПК, оскільки судом першої інстанції справу розглянуто в порядку цивільного судочинства в період дії Закону України № 1691-УІ від 18.02.2010 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами.

Оскаржуване судове рішення ухвалено судом із дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.169,195-198,200,205,206,212 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відхилити.

Рішення Овруцького районного суду від 26 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: