Справа № 808/1688/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року (09 год. 30 хв.)Справа № 808/1688/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі іменується позивач) до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» (далі іменується відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році у розмірі 9 917 851 грн. 44 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач використовує найману працю працівників, а отже за приписами ОСОБА_1 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (надалі іменується - Закон) повинен забезпечувати працевлаштування інвалідів в установлених законодавством нормативах. Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ, наданого відповідачем, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за звітний період склала 4075 осіб. Таким чином, середньооблікова кількість інвалідів, відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 ОСОБА_1 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», у підприємства повинна складати 163 особи. Згідно відомостей, наданих відповідачем у Звіті, середньооблікова кількість інвалідів на підприємстві склала 63 особи. У звязку з чим, відповідачу було нараховано суму адміністративно-господарський санкцій у розмірі 9 679 730, 00 грн. та пені в сумі 238121, 44 грн., яка обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нараховану на повну суму недоїмки за весь її строк. Оскільки відповідач обовязок щодо сплати санкцій в добровільному порядку не виконав, чим порушив майнові інтереси держави, позивач просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою судді від 08 липня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/1688/16, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд на 02 серпня 2016 року.

Ухвалою суду від 02 серпня 2016 року за обґрунтованим клопотанням позивача провадження по справі №808/1688/16 зупинено, наступне судове засідання призначене на 15 серпня 2016 року.

В судове засідання прибув представник позивача ОСОБА_2

Відповідач у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується долученою до матеріалів справи розпискою про повідомлення судом дати та часу судового засідання.

15 серпня 2016 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача, про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. Проти позову заперечує в повному обсязі.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно д ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та зясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

У письмових запереченнях від 02 серпня 2016 року б/н відповідач зазначив, що підприємством було виконано обовязок по створенню робочих місць для інвалідів у 2015 році, проте це не супроводжується обовязком пошуку інвалідів на створені робочі місця. Зокрема, вказує, що ПАТ ДТЕК Дніпроенерго направляло до центрів зайнятості звітність за формою 3-ПН, де зазначало про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів. Також відповідач брав участь у ярмарках вакансій, направляв листи до центрів зайнятості про можливість працевлаштування інвалідів на підрозділах ПАТ ДТЕК Дніпроенерго. Стверджує, що відповідачем було створено 216 робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому підприємство не тільки виконало, а й перевиконало норматив по створенню робочих місць для інвалідів. З огляду на викладене, вважає, що відповідач виконав всі, передбачені чинним законодавством заходи по створенню робочих місць для інвалідів та відповідно недопущення вчинення зазначеного господарського правопорушення, а отже відсутні підстави для застосування до ПАТ ДТЕК Дніпроенерго адміністративно-господарських санкцій та пені. Тому, у позовних вимогах Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить відмовити.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює та визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантії їх рівності з усіма іншими громадянами для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 № 875ХІІ (зі змінами та доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон України № 875-ХІІ).

Судом встановлено, що ПАТ ДТЕК Дніпроенерго відноситься до субєктів, яким, відповідно до ст. 19 ОСОБА_1 України № 875-ХІІ, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до приписів ст. 19 ОСОБА_1 України № 875ХІІ, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 «Про реалізацію статей 19 та 20 ОСОБА_1 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі Порядок № 70).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом, а інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідачем до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 23 лютого 2016 року було подано Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за Формою № 10-ПІ за 2015 рік.

Із поданого позивачем звіту форми № 10-ПІ вбачається наступне:

- середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 4075 осіб;

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить - 63;

- кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 ОСОБА_1 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 163;

- фонд оплати праці штатних працівників становить 394449,00 грн.;

- середньорічна заробітна плата штатного працівника 96797,30 грн.

Позивач зазначає, що за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, встановленого ОСОБА_1 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (відповідач повинен був працевлаштувати 163 інваліди, однак працевлаштував лише 63), ПАТ ДТЕК Дніпроенерго має сплатити адміністративно-господарські санкції в сумі 9 679 730,00 грн. Також, за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції Запорізьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нарахована відповідачу пеня в сумі 238121,44 грн.

Статтею 18 ОСОБА_1 України № 875-ХІІ встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ОСОБА_1 України № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень ч. 3 ст. 18-1 ОСОБА_1 України № 875-ХІІ, Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

З аналізу положень вказаного ОСОБА_1 вбачається, що на субєктів господарювання покладено обовязок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів і надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

У звязку із набуттям чинності ОСОБА_1 України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI, Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520 (який набрав чинності з 12.07.2013) затверджено Форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Зазначена Форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії (й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Тобто, на підприємство покладається обовязок створювати та належним чином атестувати робочі місця для працевлаштування інвалідів та інформувати про таку кількість створених робочих місць (вакансій) органи працевлаштування інваліда. Обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Як вбачається з поданих сторонами документів, на виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідачем у 2015 році вживалися всі можливі і залежні від нього заходи для працевлаштування інвалідів.

Зокрема, судом встановлено, що відповідачем протягом 2015 року до Правобережного районного центру зайнятості м. Запоріжжя, Апостолівського районного центу зайнятості, Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпропетровська та Енергодарського міського центу зайнятості подавалась звітність (інформацію про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН, в якій зазначалася інформація про наявність робочих місць для інвалідів. Також, ПАТ ДТЕК Дніпроенерго приймало участь у міжнародному ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю та інших масових заходах в напрямку працевлаштування інвалідів.

Крім того, із наданих представником відповідача документів судом встановлено, що згідно наказу Голови Правління ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» ОСОБА_3 від 09 березня 2011 року № 61 про створення робочих місць для інвалідів, створені робочі місця для інвалідів відповідно до необхідного нормативу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ОСОБА_1 України № 875ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього ОСОБА_1, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (ч. 2 ст. 20 ОСОБА_1 України № 875-ХІІ).

Однак, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обовязковим платежем), обовязкова сплата яких передбачена Конституцією України та іншими законами України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у звязку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Склад господарського правопорушення включає:

1) протиправну поведінку суб'єкта господарювання;

2) наявність шкідливих наслідків (збитків);

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою правопорушника і шкодою;

4) вину правопорушника.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.04.2013 по справі за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до дочірнього підприємства комунального підприємства Теплогорець Теплогірськ-Жилсервіс про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Також, аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі № 21-60а11, від 26.06.2012 у справі № 21-105а12 та від 16.04.2013 у справі № 21-81а13.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

У звязку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, відмови останніх у звязку із низькою заробітною платнею тощо.

Враховуючи обставини справи, що підтверджується долученими до справи доказами, суд приходить до висновку, що в діях відповідача відсутній склад господарського правопорушення, а тому підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій також не має.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені обставини, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обґрунтованості та відповідності законодавству своїх висновків та доводів щодо порушення відповідачем ОСОБА_1 України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а відтак відсутні законні підстави для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році в розмірі 9917851,44 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 41, 86, 94, 128, 158 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені, - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С.Лазаренко