Справа № 370/1064/16-а
Суддя: Устимчук М. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2016 р. Справа № 370/1064/16-а Провадження № 2а/370/40/16

Макарівський районний суд Київської області, в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Захарченко Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у встановлені статусу інваліда війни та зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області, в якому просив суд визнати протиправними дії управління щодо відмови у встановленні йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, зобов'язати відповідача встановити йому вказаний статус, видати відповідне посвідчення та видати нагрудний знак.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилавсь на те, що з 21 жовтня 1985 року по 22 липня 1991 року працював на державному підприємстві „Бородянська дослідно-експериментальна нафтобаза", яке 11.09.1986 року перейменовано в "Бородянське дослідно-експериментальне підприємство по забезпеченню нафтопродуктами". З 03.03.1986 року працював електрослюсарем 4 розряду. У 1986 році, у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС, за розпорядженням головного інженера підприємства ОСОБА_2 (начальник штабу ЦО підприємства) його з 03 по 05 вересня 1986 року було направлено до Чорнобильської АЕС в складі зведеної автоколони ЦО для обслуговування передвижної автозаправочної станції. Разом з тим, він відноситься до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1), та його визнано інвалідом другої групи довічно. Тому вважає, що згідно з п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він набув право на встановлення йому статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення. Проте, при зверненні із заявою до відповідача про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення, було відмовлено, посилаючись на роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики від 25.09.2009 № 631/0/15-09/014. Дії відповідача щодо встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення вважає протиправними та незаконними, тому за захистом своїх прав позивач звернувся до суду.

У судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив розглянути справу в порядку письмового провадження, вказав про підтримання заявлених вимог.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав свої письмові заперечення, просив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідно до трудової книжки, ОСОБА_1, з 21 жовтня 1985 року по 15 листопада 1988 року працював на державному підприємстві „Бородянська дослідно-експериментальна нафтобаза", яке 11.09.1986 року перейменовано в "Бородянське дослідно-експериментальне підприємство по забезпеченню нафтопродуктами". З 03.03.1986 року працював електрослюсарем 4 розряду, що підтверджується записами в трудовій книжці.

У 1986 році, у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС, за розпорядженням головного інженера підприємства ОСОБА_2 (начальник штабу ЦО підприємства) з 03 по 05 вересня 1986 року ОСОБА_1 було направлено до Чорнобильської АЕС в складі зведеної автоколони ЦО для обслуговування передвижної автозаправочної станції, що підтверджується маршрутним листом, виданим Бородянським підприємством ПЗНП.

За роботу 3-4-5 вересня 1986 року в зоні ЧАЕС ОСОБА_1 була нарахована та виплачена в жовтні 1986 року заробітна плата в розмірі 100 крб.06 коп., що підтверджено довідкою про заробітну плату, виданої Бородянським ДЕППЗНП та актом зустрічної перевірки інспектором відділу соціального захисту населення Коваленко Л.Л. участі ОСОБА_1 в ліквідації аварії на ЧАЕС та зарплати.

Згідно положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР за № 111 та наказу начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 року за № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО СРСР), створені підприємствами, установами, колгоспами формування ЦО було зараховано до складу невоєнізованого формування ЦО, які залучались до ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в тому числі і па підприємстві, в якому на той час працював ОСОБА_1

Відповідно до п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року особи, які залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відносяться до ветеранів війни.

Згідно довідки МСЕК серії КИО-1 № 067033 Київською обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією від 10.06.1998 року, виявлене у ОСОБА_1 захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та його було визнано інвалідом другої групи довічно.

Разом з тим, позивач відноситься до категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме є безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (посвідчення серії А за № 026653, категорія 1, яке видане 20.07.1993 року Київською обласною державною адміністрацією). Вкладка до зазначеного посвідчення за № 160815.

Отже, оскільки позивач став інвалідом другої групи внаслідок безпосередньої участі в роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, тому має право на встановлення статусу інваліда війни, з видачею відповідного посвідчення та нагрудного знаку інваліда війни.

Проте, при зверненні із заявою до відповідача про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення, відповідач своїм листом від 17.05.2016 № 01-20/1174 відмовив йому у задоволення заяви, посилаючись на роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики від 25.09.2009 № 631/0/15-09/014.

Відповідно до п.3 «Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року за № 302, інвалідам війни видається посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни» та нагрудний знак з написом «Ветеран війни-інвалід». Згідно підпункту «б» п. 12 цього ж Положення «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі одного з таких документів: «Удостоверение инвалида о праве на льоготы» та довідки медіко-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, довідки, виданої органами МНС.

А згідно п.7 вищезазначеного Положення «Посвідчення інваліда війни» та відповідний нагрудний знак видаються пенсіонерам, які отримають пенсії в органах Пенсійного фонду, органах праці та соціального захисту населення.

Тому, Управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області у встановленні статусу інваліда війни ОСОБА_1 відмовило протиправно.

Таким чином, будучи фактично інвалідом війни, оскільки він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, позивач без встановлення відповідного статусу та посвідчення не може користуватися наданими такій категорії осіб пільгами.

В ст. 2 КАС України зазначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

А згідно ст. 6 КАС України, кожному гарантується право на захист своїх прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Факт того, що ОСОБА_1 при виконанні робіт по ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС, перебував у складі невоєнізованого формування штабу цивільної оборони Київської області підтверджується вищевикладеним.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч цьому, представник відповідача не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї відмови у задоволенні заяви позивача, у зв'язку з цим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, посилання відповідача на листи-роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України №631/0/15-09/014 від 25 травня 2009 року суд оцінює критично, оскільки зазначені документи мають лише консультативне значення, не є законодавчими актами, які визначають порядок призначення статусу інваліда війни або порядок отримання необхідних для цього документів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Керуючись п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.71, ст.ст.158-163 та 167 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови у встановлені статусу інваліда війни та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни з видачею посвідчення інваліда війни та нагрудного знаку.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Головуючий М.Ю. Устимчук