Справа № 823/556/16
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року справа № 823/556/16 м. Черкаси

08 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Цаплі І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 (за договором),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобовязання вчинити дії,

встановив:

24 травня 2016 року до суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_3, в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у формі висновку №3648/6-16 від 05.05.2016 про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності Гусаківської сільської ради за межами населеного пункту ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га в адміністративних межах Гусаківської сільської ради за межами с. Гусакове;

2) зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності Гусаківської сільської ради за межами населеного пункту ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га в адміністративних межах Гусаківської сільської ради за межами с. Гусакове, з урахуванням висновків суду та надати висновок у відповідності до вимог законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у встановленому законом порядку звернулася для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га., яка розташована в адміністративних межах Гусаківської сільської ради (за межами населеного пункту). Розроблені та виготовлені проекти землеустрою земельної ділянки позивачем направлено до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області для затвердження.

Однак, відповідачем прийнято рішення, яке оформлене листом № 3619/6-16 від 05.05.2016 про розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із зазначенням зауважень щодо проекту землеустрою.

Вказане рішення позивач вважає протиправним з підстав, що зауваження, зазначені у листі, спростовуються наявними у матеріалах проекту землеустрою документами. Більше того, згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Оскільки у висновках державної експертизи землевпорядної документації № 521-16 від 19.04.2016, виданого експертами відділу державної землевпорядної експертизи ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адмінмежах Гусаківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (за межами населеного пункту) в повній мірі відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно-методичних документів, встановленим нормам і правилам та оцінюється позитивно, відтак, на думку позивача, рішення відповідача оформлене листом від 05.05.2016 є протиправним, надуманим, необґрунтованим та таким що не відповідає вимогам законодавства та позбавляє його можливості реалізувати свої права на земельну ділянку.

Представник позивача в судовому засіданні, надавши пояснення щодо обґрунтування позовних вимог, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, зазначивши на правомірність спірного рішення, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

21.04.2016 позивачка звернулася до відповідача із заявою вх.№6942/0/5-16-СГ про розгляд проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності Гусаківської сільської ради за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га в адміністративних межах Гусаківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (а.с.100).

Листом від 05.05.2016 №3619/6/165 відповідач повідомив позивача проте, що поданий проект землеустрою не відповідає вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій»: письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання та перелік обмежень та обтяжень землекористування (а.с. 14).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За положеннями статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Статтею 186 ЗК України визначено порядок погодження і затвердження документації із землеустрою.

Згідно ч. 6 ст. 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим. органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Таким чином, процедура затвердження проекту землеустрою безпосередньо пов'язана із процедурою погодження такого проекту.

Так, ч. 8 ст. 118 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Згідно до ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

У свою чергу, згідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про землеустрій» (у редакції чинній на момент винесення спірного висновку) проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Згідно ст.50 вказаного Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Судом встановлено, що листом від 05.05.2016 позивачку повідомлено, що проект, поданий нею до Головного управління, не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме:

1) письмову згоду землевласника (землекористувача) засвідчену нотаріально;

2) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання;

3) перелік обмежень та обтяжень землекористування.

Суд зазначає, що вищезазначені документи дійсно містяться в проекті землеустрою, але оформлені не в установленій законом формі.

Так, до проекту доданий акт приймання-передачі межових знаків, однак він не відповідає формі акту прийому-передачі межових знаків, затверджений Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376. Зокрема:

1) встановлена форма містить 5 пунктів, натомість акт який долучений до проекту містить лише 4 пункти;

2) акт повинен бути підписаний: власником (користувачем) земельної ділянки, виконавцем робіт, власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок, ОСОБА_1 поданий на затвердження до Головного управління підписаний лише виконавцем робіт та користувачем земельної ділянки.

Крім того перелік обмежень та обтяжень землекористування не відповідає встановленій у Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051.

Щодо письмової згоди землевласника (землекористувача) засвідченої нотаріально, то така згода міститься в проекті землеустрою, але вона не містить жодної вказівки або посилання на те, що гр. ОСОБА_4 надає згоду на передачу земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні згідно договору оренди саме ОСОБА_3, а зазначено «громадянам у приватну власність».

На посилання представника позивача про наявність висновків державної експертизи землевпорядної документації № 521-16 від 19.04.2016, виданого експертами відділу державної землевпорядної експертизи ГУ Держгеокадастру в Черкаській області вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адмінмежах Гусаківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області (за межами населеного пункту) в повній мірі відповідає вимогам земельного законодавства та діючих нормативно-методичних документів, встановленим нормам і правилам та оцінюється позитивно (.а.с. 45), суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

Суд звертає увагу, що згідно з висновком відділу Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення у власність земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності за межами населеного пункту гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га в адміністративних межах Гусаківської сільської ради за межами с. Гусакове, частина земельної ділянки, що відводиться відноситься до особливо цінних земель. Відділ Держземагенства у Звенигородському районі Черкаської області затвердив наданий проект землеустрою з подальшим представленням проекту землеустрою для здійснення обовязкової державної землевпорядної експертизи в Головному Управлінні держземагенства у Черкаській області (а.с.92).

Суд наголошує, що вищезазначений Висновок не є частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (ст. 50 Закону України «Про землеустрій»).

Судом зясовано, що Висновок державної експертизи землевпорядної документації № 521-16 від 19.04.2016 до відповідача не подавався. Даний факт підтверджується заявою позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.100), де в додатку зазначено лише проект землеустрою, та поясненнями представника відповідача.

У свою чергу представник позивача на вимогу суду не підтвердила надання Висновку державної експертизи землевпорядної документації №521-16 від 19.04.2016 відповідачу.

Суд наголошує, що оскаржуваний лист не позбавляє позивача можливості усунути недоліки проекту та подати його на погодження повторно, а лише вказує на недоліки.

Також суд звертає увагу, що позивач визнав недоліки проекту землеустрою, зазначені в листі від 05.05.2016 №3619/6-162016 (а.с.14) і повторно 07.07.2016 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про розгляд та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Гусаківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області вх. 12563/0/5-16-СГ від 07.07.2016 (а.с.58).

На дану заяву відповідачем у справі 13.07.2016 надано відповідь, яка оформлена листом №6040/65-16, де зазначено, що поданий проект не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме: письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально (у разі викупу вилучення) земельної ділянки). (а.с.58).

На спростування пояснень представника позивача про не отримання позивачкою даного листа суд зазначає таке.

Згідно пункту 158 Інструкції з діловодства у Головному управлінні Держгеокадастру у Черкаській області реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Факт направлення листа від 13.07.2016 підтверджується наявністю вихідної реєстрації.

У ст. 186-1 Земельного кодексу України визначено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути наданий вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). При чому законом розробнику надано право повторно подати на погодження свій проект після усунення вказаних недоліків у висновку про відмову у погодженні проекту. Та уповноважений орган не може відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. У разі повторної відмови закон не позбавляє розробника права усунути вказані недоліки проекту та знову подати його на погодження. Тобто, право повторно подати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження надається розробнику законом, та породжує відповідно обов'язок уповноваженого органу повторно розглянути цей проект.

Аналіз вищевикладених норм чинного законодавства показує, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Повторне подання проекту землеустрою та повторна відмова у погодженні проекту не позбавляють розробника проекту усунути недоліки та знову подати проект на погодження та затвердження.

Втім, ст.70 Закону України «Про землеустрій» визначає, що спори, які виникають при здійсненні землеустрою, вирішуються судом.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що кожен орган, який проводить погодження поданих проектів землеустрою, здійснює такий розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно. А суд у свою чергу не може підміняти внутрішню компетенцію Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області чи іншого органу та розглядати, визначені у висновку пункти, із зауваженнями по суті встановлених неузгодженостей проекту нормам чинного законодавства, іншої документації, надавати експертні тлумачення цим пунктам, а лише надає правову оцінку діям відповідача щодо правомірності чи протиправності винесеного висновку.

Під час судового розгляду справи судом не встановлено ознак протиправності в діях відповідача під час винесення оскаржуваного листа. Закон надає позивачу право усунути недоліки проекту та повторно подати його відповідачу, що і було зроблено позивачкою. Тому, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у формі висновку №3648/6-16 від 05.05.2016 є такою, що задоволенню не підлягає.

Оскільки суд встановив факт повторного розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Гусаківської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, що підтверджується листом від 13.07.2016 (а.с.58), то позовна вимога про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності Гусаківської сільської ради за межами населеного пункту ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,0000 га в адміністративних межах Гусаківської сільської ради за межами с. Гусакове, з урахуванням висновків суду та надати висновок у відповідності до вимог законодавства, задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, під час судового розгляду справи суд не знайшов підстав для визнання спірного рішення протиправним та зобов'язання відповідача повторно розглянути проект, з огляду на вищевикладене.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні даного адміністративного позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст постанови виготовлено 22 серпня 2016 року