Справа № 326/330/16-а(2-а/326/21/2016)
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2016 рокусправа № 326/330/16-а(2-а/326/21/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гімона М.М.

суддів: Чумака С. Ю. Юрко І.В.

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвій Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 липня 2016 року по справі № 326/330/16-а за позовом ОСОБА_2 до Старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції ОСОБА_3, Начальника відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вільний", про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду, в якому просив постановити рішення про зобовязання відповідачів вчинити дії щодо закриття виконавчого провадження № 50152215 у відповідності до вимог ст.. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 18 липня 2016 року провадження у даній адміністративній справі закрито з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вважаючи вказане рішення таким, що винесено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якої продовжити подальший розгляд даної справи, оскільки вважає, що вказаний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду.

Представники інших сторін до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що останню необхідно залишити без задоволення з огляду на наступне.

Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 27.03.2013 року у кримінальній справі № 1/326/2/2013 позивач визнаний винним за ч.2 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вільний» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 148480 грн. 71 коп., в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.15-20). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.07.2013 року вказаний вирок змінений, стягнуто з засудженого ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вільний» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 140000 грн. (а.с.21-28).

25.09.2013 року Приморський районний суд Запорізької області у кримінальній справі видав ТОВ «Вільній» виконавчий лист № 1/326/2/2013 для примусового стягнення з ОСОБА_2 140000 грн. в рахунок відшкодування збитків.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Приморського РУЮ від 12.02.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Позивач по даній адміністративній справі як учасник виконавчого провадження звертається до суду з приводу дій та бездіяльності посадових осіб виконавчої служби по виконанню вирішеного в кримінальній справі цивільного позову про стягнення грошових коштів, вважаючи, що відповідачами порушені його права.

Розглядаючи справу та закриваючи провадження у ній, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі не є публічно правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів апеляційної інстанції такий висновок суду вважає вірним з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, предявила цивільний позов.

Цивільний позивач має права та обов'язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до частини четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, унормованим ЦПК.

Відповідно до вимог статей 383, 384 ЦПК учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Крім того, відповідно до вимог статті 85 Закону № 606-XIV скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що цей спір відповідно до положень зазначених вище норм ЦПК та Закону № 606-XIV не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки він має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 07 червня 2016 року у справі № 815/1554/15.

Отже, суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи, дав їм належну оцінку та не припустив порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 липня 2016 року по справі № 2-а/326/21/2016 (326/330/16-а) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 серпня 2016 року.

Головуючий: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко