Справа № 819/579/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Справа № 876/5073/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Костіва М.В., Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року у справі за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «Шумськ Хліб» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства «Шумськ Хліб» (далі - ПП «Шумськ Хліб») про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 01.06.2016 року в задоволенні позову відмовив.

Постанову суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанова підлягає скасуванню з винесенням нової про задоволення позову.

Звертає увагу на те, що адміністративно-господарські санкції мають стягуватися з підприємства, незалежно від наявності його вини у не працевлаштуванні інвалідів на стокерні для них робочі місця.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 8 статті 69 Господарського кодексу України підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91 № 875-XII (далі - Закон № 875-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, установи, організації чи до державної служби зайнятості, що передбачено ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ.

Згідно ст. 18-1 Закону № 875, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до положень ст. 19 Закону № 875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 р. за № 988/23520, для інформування населення про наявність вакансій, сприяння працевлаштуванню громадян, зареєстрованих у центрах зайнятості як такі, що шукають роботу, для підбору персоналу на замовлення роботодавців використовується форма звітності № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог законодавства відповідач створив необхідну кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів та направляв до центру зайнятості відповідну звітність з інформацією щодо можливості працевлаштування інвалідів.

З листа-відповіді Шумського районного центру зайнятості № 03/368 від 21.04.2016 року, який наявний в матеріалах справи вбачається, що Приватним підприємством «Шумськ Хліб» протягом 2015 р. подавались звіти до Шумського районного центру зайнятості за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», які містять відомості про наявність вільних робочих, місць для інвалідів із зазначенням посад «прибиральник виробничих приміщень», для працевлаштування на підприємство осіб з інвалідністю. Протягом 2015 року направлення з відмовою у працевлаштуванні даним підприємством відсутні.

До матеріалів справи долучено копії повідомлень в місцевій пресі, з яких вбачається, що Приватне підприємство «Шумськ хліб» протягом всього 2015 року подавало оголошення про наявність на підприємстві вакансій для працевлаштування осіб з обмеженими можливостями на посади «прибиральник виробничих приміщень».

Відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Згідно з даними наданого відповідачем звіту про зайнятість інвалідів форми №10-ПІ за 2015 рік, середньооблікова чисельність його штатних працівників облікового складу за рік складає 88 осіб, тобто відповідно до ст. 19 Закону №875-XII норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 4. Відповідно до цього ж звіту середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає дві особи. Тобто відповідачем в 2015 році не дотримано нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в кількості дві особи.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації і громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідно до звіту та розрахунку заборгованості середньорічна заробітна плата штатного працівника складає 18806,8 грн.

Враховуючи ці обставини, позивачем за 2 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, відповідачу нараховано адміністративно-господарські санкції у сумі 37613,64 грн.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону № 875-XII, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Згідно Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05.2007 р., пеня обчислюється виходячи із 120 відсотків річних облікової ставки НБУ за кожен календарний день прострочення, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки на весь її строк. Таким чином фондом соціального захисту інвалідів нараховано відповідачу пеню в розмірі 473,97 грн. (21 день).

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих норм, суд першої інстанції вірно зазначив, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення і обов'язок по працевлаштуванню інвалідів покладається як на роботодавців, так і на відповідні державні органи.

Обов'язок державних органів щодо працевлаштування інвалідів виникає після виконання підприємствами обов'язку щодо створення робочих місць і надання передбаченої законодавством про соціальну захищеність інвалідів інформації про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Також з аналізу норм Закону № 875 випливає, що працевлаштуванню інвалідів передує їх звернення безпосередньо до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, на які власне і покладено обов'язок реєстрації бажаючих працювати інвалідів та здійснювати пошук підходящої роботи для них, а Закон № 875 не встановлює обов'язку підприємства щодо самостійного здійснення пошуку інвалідів для їх працевлаштування.

Оскільки в 2015 році Приватним підприємством «Шумськ Хліб» була створена необхідна кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів, два з яких були вакантні з незалежних від підприємства причин, підстави для накладення адміністративно-господарських санкцій на відповідача відсутні.

При вирішенні справи суд попередньої інстанції обґрунтовано послався судову практику Верховного Суду України - постанови від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11 та 02 квітня 2013 року у справі №21-95а13, в яких сформовано відповідні правові позиції в аналогічних справах.

Тому підстави для скасування чи зміни оскарженого судового рішення першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року у справі № 819/579/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С. Затолочний

Судді М.В. Костів

І.В. Глушко