Справа № 822/675/16
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/675/16

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

16 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Білоуса О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати неправомірною та скасувати відмову Хмельницької обласної МСЕК від 03.02.2016 року у невизнанні інвалідом ОСОБА_2; зобов'язати Хмельницьку обласну МСЕК провести повторний огляд ОСОБА_2 для встановлення інвалідності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Управління МВС в Хмельницькій області від 12.05.2010 року № 142 о/с позивача звільнено в запас Збройних Сил за п. 63 "Б" (через хворобу).

Військова-лікарська комісія УМВС України в Хмельницькій області свідоцтвом про хворобу № 85 від 02.04.2010 року визнала ОСОБА_2 непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час на основі статей 23-б, 71-в, 55-в, 60-г, 61-г графи ІІ Розкладу хвороб і фізичних вад.

Хмельницька обласна МСЕК встановила позивачу ІІІ групу інвалідності, захворювання пов'язане проходженням служби в ОВС, що підтверджується довідкою МСЕК № 222325 від 28.03.2011 року. Група інвалідності встановлена на 3 роки для активного лікування, урахуванням відсутності працевлаштування хворого та для отримання позитивних результатів лікування, проведення інших необхідних реабілітаційних заходів. 13.03.2014 року на переогляді ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності на 1 рік для раціонального працевлаштування.

06.05.2015 року Хмельницька обласна МСЕК не виявила підстав для встановлення групи інвалідності ОСОБА_2 При цьому, був врахований консультативний висновок № 1994 Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України, складений за результатами стаціонарного обстеження позивача з 30.03.2015 року по 10.04.2015 року.

03.02.2016 року Хмельницька обласна МСЕК повторно не виявила підстав для встановлення групи інвалідності ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності були відсутні а також, оскільки позивач не оскаржив відмову від 03.02.2016 року до МОЗ у строки передбачені п.23 Положення відсутні підстави і для проведення повторного огляду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII), інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 3 Закону № 875-XII передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Згідно ст.1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 06.10.2005 року № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV), медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відповідно до ст.7 Закону № 2961-IV, медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров'я, інвалідів (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров'я та дітей-інвалідів проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв'язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Медико-соціальні експертні комісії, зокрема, визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана інвалідом однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір інваліда.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 (далі - Положення № 1317).

Пунктом 3 Положення № 1317 передбачено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Згідно п.26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров'я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Відповідно до п.27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до консультативного висновку Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності № 1994 у позивача виявлена патологія нервової системи, опорно-рухового апарату, яка в нерізкому стані обмежує його життєдіяльність та не є перешкодою для здійснення ним різних видів трудової діяльності.

Відтак, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що підстави для встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності були відсутні.

Крім того, критерії встановлення груп інвалідності затверджені наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05.09.2011 року № 561 "Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності", зокрема, захворювання "Остеохондроз шийного, грудного відділу хребта, протрузії дисків, порушення функцій хребта І ст. Хронічна дискогенна попереково-крижова радикулопатія з легким больовим синдромом" не дає підстав для встановлення групи інвалідності.

Відповідно до п.23 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Згідно п.24 вказаного Положення, рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач висновок Хмельницької обласної МСЕК отримав 03.02.2016 року, однак правом на оскарження останній не скористався.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, в порушення встановлених законом вимог, не направив ОСОБА_2 для потворного огляду, адже позивач не оскаржив відмову від 03.02.2016 року до МОЗ у строки передбачені п.23 Положення, тому, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для проведення повторного огляду.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Совгира Д. І. Білоус О.В.