Справа № 802/4842/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" серпня 2016 р. м. Київ К/800/37426/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівЄрьоміна А. В.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Кальненко О. І.,

за участю: представника особи, яка подала касаційну скаргу, Вінницької міської ради - Хващевської Л. В.,

представника позивача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької міської ради на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Начальника відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Рудого В. С., Вінницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_6 звернулась з позовом до Начальника відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Рудого В. С., Вінницької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позов задоволено:

визнано дії посадової особи Вінницької районної державної адміністрації, начальника відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Рудого В. С. щодо відмови в видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована у Вінницькій області Вінницькому районі, на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту та належить на праві власності ОСОБА_6, протиправними;

зобов'язано Вінницьку районну державну адміністрацію та начальника відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, що розташована у Вінницькій області Вінницькому районі, на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту та належить на праві власності ОСОБА_6, згідно поданих до відділу містобудування та архітектури 31 жовтня 2013 року документів.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Вінницька міська рада, вказуючи, що цим рішенням порушені її права та інтереси, подала касаційну скаргу, в якій просила його скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення представника особи, яка подала касаційну скаргу, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 05 грудня 2012 року Вінницькою районною державною адміністрацією Вінницької області винесено розпорядження № 789 "Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту", зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 2,1805 га, з них 2,00 га у власність громадянам для ведення садівництва, 0,1793 га - проектні дороги, 0,0012 га - інші землекористувачі (опори садівництва), на території Якушинецької сільської ради за межами населеного пункту та передано громадянам у власність земельні ділянки, загальною площею 2,0000 га, для ведення садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення.

На підставі цього розпорядження ОСОБА_8 отримав акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 13 липня 2012 року, площею 0,1000 га, розташованої на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області за межами населеного пункту, цільове призначення: для індивідуального садівництва.

У відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 серпня 2013 року продавець ОСОБА_8 передав у власність, а покупець ОСОБА_6 прийняла земельну ділянку та сплатила за неї кошти, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, місце розташування: Вінницька область, Вінницький район, Якушинецька сільська рада, площа земельної ділянки 0,1000 га, цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального садівництва.

Як свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, площею 0,1000 га, розташована на території Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу земельна ділянка перебуває на праві власності у ОСОБА_6

30 жовтня 2013 року позивач звернулась до начальника відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Рудого В. С. з заявою про видачу будівельного паспорту забудови зазначеної вище земельної ділянки.

Листом від 08 листопад 2013 року за вих. №01-04-116 начальником відділу містобудування та архітектури Вінницької районної державної адміністрації Рудим В.С., з підстав відсутності затвердженого детального плану забудови території, відмовлено у видачі будівельного паспорту.

На думку позивача, вищевказана відмова є протиправною та порушує її законні права та охоронювані інтереси, що стало причиною звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Земельного кодексу України, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05 липня 2011 року № 103, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд дійшов протилежного висновку, тому позов задовольнив.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів передчасними.

Стаття 2 Земельного кодексу України встановлює, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення, у відповідності до п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як свідчать матеріали справи, цільове призначення земельної ділянки, розташованої на території Якушинецької сільської ради, Вінницького району, Вінницької області площею 0,1000 га, - для індивідуального садівництва.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

Земельні ділянки, призначені для садівництва, у відповідності до ч. 3 вищезазначеної норми Земельного кодексу України, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за клопотанням вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчує право на земельну ділянку. Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств (ч.ч. 4, 5 ст. 35 Земельного кодексу України).

Приписи ч.1 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачають, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Положення ч. 1 ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" закріплюють, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Вказану норму також дублює п. 1.2 р. 1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 05.07.2011р. №103, в редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.02.2013р. № 66 (надалі - Порядок).

Тобто, факту забудови земельної ділянки передує факт отримання будівельного паспорту.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього, згідно із п. 2.4 р. 2 Порядку, повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Зі змісту п. 2.3 р. 2 Порядку вбачається, що уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Тобто, однією із підстав для видачі будівельного паспорту є відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

У відповідності до п. 1.3 р. 1 Порядку визначено, що параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень".

Зокрема, п. 1.6 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" визначено, що приміську зону слід проектувати одночасно з генеральним планом міста як єдиний господарський і планувальний комплекс з розробкою пропозицій, спрямованих на економічний і соціально-культурний її розвиток і структурно-територіальну організацію.

Будівельні норми, згідно із ст. 1 Закону України "Про будівельні норми" - це затверджений суб'єктом нормування підзаконний нормативний акт технічного характеру, що містить обов'язкові вимоги у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Тобто, розміщення будівель та споруд на даній земельній ділянці можливе тільки при умові наявності містобудівної документації, а саме: детального плану території.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план території це містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Зі змісту положень ч. 1 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території. Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

Детальний план території за межами населених пунктів розробляється відповідно до схеми планування території (частини території) району та/або області з урахуванням державних і регіональних інтересів. Розроблення детального плану території за межами населених пунктів та внесення змін до нього здійснюються на підставі розпорядження відповідної районної державної адміністрації, що передбачає ч.2 зазначеної норми Закону.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів. Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Матеріали детального плану території на підставі ч. 7 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів детального плану території забезпечується шляхом його розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у місцевих друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні такого органу. Матеріали детального плану території надаються за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Абзацом 2 ч. 9 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що детальний план території за межами населеного пункту розглядається і затверджується відповідною районною державною адміністрацією протягом 30 днів з дня його подання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, за межами населених пунктів встановлюється відповідними районними державними адміністраціями, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Севастопольською міською державними адміністраціями. Узгодження питань щодо забудови визначених для містобудівних потреб територій суміжних територіальних громад здійснюється на підставі відповідних угод, відображається у схемах планування зазначених територій та генеральних планах населених пунктів.

Зі змісту п. 4.2 р. 4 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2011 року № 290, рішення про розроблення детального плану території, яка розташована за межами населеного пункту, або внесення змін до нього приймає відповідна районна державна адміністрація, а в разі відсутності адміністративного району - відповідно Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Між тим, судами встановлено, що з клопотанням про розробку генерального плану власники земельних ділянок у відповідності до розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області №789 "Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту" від 05.12.2012р., до Вінницької районної державної адміністрації не звертались.

У відповідності до протоколу № 1 від 05.11.2013р. засідання комісії з питань ведення землевпорядної та містобудівної діяльності в межах проектної перспективної межі міста Вінниці, утвореної розпорядженням голови Вінницької районної державної адміністрації від 18 жовтня 2013 року № 431 "Про створення комісії з питань ведення землевпорядної та містобудівної діяльності в межах проектної перспективної межі міста Вінниці", вирішено, що земельні ділянки для ведення індивідуального садівництва на територіях, що генпланом міста Вінниці передбачені для ведення на перспективу в межі міста, але згідно Земельного кодексу України можуть використовуватись для зведення необхідних будівників, господарських споруд, та відповідно Порядку видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, забудова ділянки повинна здійснюватись і відповідати містобудівній документації (детальному плану забудови) для можливості здійснення забудови даних земельних ділянок, яка б не суперечила в подальшому планувальним рішенням генплану міста Вінниці за клопотанням власників ділянок районною державною адміністрацією необхідно розробити та після погодження з відповідними службами та Вінницькою міською радою затвердити детальні плани територій.

Окрім того постановою Вищого адміністративного суду України у справі № 127/27702/13-а за позовом Вінницької міської ради до Вінницької районної державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_6 та інші постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 серпня 2014 року скасовано, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 червня 2014 року залишено в силі, якою визнано протиправним та скасовано розпорядження Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 05 липня 2012 року № 789 "Про передачу у власність земельних ділянок громадянам для ведення садівництва на території Якушинецької сільської ради, за межами населеного пункту".

У цій справі суд виходив з того, що відведення земельних ділянок під садівництво в межах перспективної забудови м. Вінниці є неправомірним.

Відповідно до частини 1 статті 211 КАС України сторони та іншій особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись з касаційною скаргою, Вінницька міська рада зазначила про те, що рішенням суду апеляційної інстанції вирішені питання щодо її прав та інтересів.

Колегія суддів з врахуванням викладених положень законів, нормативних актів і обставин, які досліджені при розгляді справи, приходить до висновку, що, задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції вирішив питання щодо прав і інтересів Вінницької міської ради.

Відповідно до частини 4 статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Оскільки рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у даній справі вирішені питання про права і інтереси особи - Вінницької міської ради - яка не брала участь в судовому засіданні, то такі рішення підлягають скасуванню.

При новому розгляді справи судам необхідно залучити до участі Вінницьку міську раду і з врахуванням викладеного вище аналізу положень законів, нормативних актів і обставин прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Вінницької міської ради задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року скасувати і постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: