Справа № 554/4342/16-а
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.07.2016 Справа № 554/4342/16-а
Справа № 553/4342/16-а
Провадження № 2-а/554/177/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 липня 2016 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Логінової М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

31 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому вказав, що 23 травня 2016 року, близько 08 год. 05 хв., він припаркував свій автомобіль НОМЕР_1, на якому приїхав до Апеляційного суду Полтавської області на лівому боці проїжджої частини біля театру імені Гоголя. Коли вивільнилося місце з правого боку проїжджої частини, він переїхав туди і припаркував автомобіль на правому боці. При цьому ніяких дорожніх знаків, які б забороняли зупинку в тому місці, він не проїжджав і там їх не було.

Зразу ж після цього працівником патрульної поліції, який підійшов до нього, він був підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді 255 грн. штрафу за те, що ним було порушено вимоги дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено» Правил дорожнього руху (далі - Правил), чого він не допускав, в зв'язку з чим вважає вказану постанову незаконною та такою, що на доказах не ґрунтується, а тому просить її скасувати та провадження по адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. При цьому він зазначив, що дійсно в зазначений в постанові день і час він припаркував свій автомобіль у вказаному місці, до якого заїхав з вулиці Небесної Сотні (Леніна), де на правому боці встановлений дорожній знак 3.35 «Стоянку заборонено», який він бачив. Знаючи, що стоянку з цього боку заборонено, він зупинив свій автомобіль зліва і дочекався, доки на правому боці вивільнилося місце, куди він і переставив свій автомобіль, вважаючи при цьому, що не порушує вимог Правил. До нього зразу ж підійшли працівники поліції, які й винесли постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вказане порушення. Наголошуючи на тому, що він не порушив вимог Правил, позивач зазначив, що на правому боці проїжджої частини від перехрестя з вулицею Небесної Сотні до перехрестя з вулицею Соборності (Жовтнева) були припарковані інші автомобілі, що давало йому підстави вважати можливим паркування свого автомобіля на цьому боці. В зв'язку з цим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнає та просить скасувати постанову про це, закривши провадження по справі.

Представник відповідача Логінова М. В. позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, зазначаючи, що позивач допустив інкриміноване йому порушення Правил при паркуванні свого автомобіля у місці, де це заборонено відповідно до дорожніх знаків, які там встановлені. Вона наголосила, що позивач бачив дорожній знак 3.35 «Стоянку заборонено», коли повертав з вулиці Небесної Сотні на вулицю Гоголя, що він підтвердив, відповідаючи на її запитання в суді, а тому знав, що паркувати автомобіль на правому боці проїжджої частини вулиці Гоголя заборонено. В зв'язку з цим просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, об'єктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії ПС2 № 671712 від 23 травня 2016 року (а. с. 21) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення вимог дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено», копію якої він отримав.

Під час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_4, інспектор патрульної поліції, який спільно з інспектором Яковлєвим Є. А., виявив порушення Правил позивачем, дав показання, які в повній мірі узгоджуються з показаннями представника відповідача Логінової М. В.

Пояснення названих осіб знайшло своє підтвердження в ході перегляду в суді відеозапису виявлення порушення позивачем Правил, роз'яснення йому його процесуальних прав та винесення постанови, із якого слідує, що ОСОБА_1 дійсно знехтував вимогами дорожнього знаку 3.35 «Стоянку заборонено» і припаркував свій автомобіль на правому боці проїжджої частини, де цей знак було встановлено.

Оцінюючи наведені докази та приймаючи їх до уваги, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 8.4 Правил заборонні знаки призначені для упорядкування руху транспортних засобів і пішоходів на окремих ділянках доріг шляхом введення або скасування певних обмежень у русі.

Знак 3.35 застосовується для заборони стоянки усіх транспортних засобів і встановлюється на тому боці дороги, на якому вводиться заборона.

Зона дії знаку 3.35 «Стоянку заборонено» - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним.

Отже, судом встановлено, що позивач залишив для стоянки свій автомобіль в зоні дії дорожнього знаку 3.35, чим порушив вимоги Правил, за що і був підданий адміністративному стягненню.

Суд критично оцінює твердження позивача про обставини вчиненого ним порушення Правил, які він викладає в позовній заяві та показання про що дає в суді, оскільки аналіз їх змісту свідчить про суперечливість з іншими доказами по справі, а сутність про алогічність, а тому не приймає до уваги, розцінюючи їх як надумані. На це, зокрема, вказує той факт, що позивач вважає, що він не порушував вимог Правил, так як припаркував автомобіль спочатку на лівому боці, ніби не порушивши Правил, а потім перемістив його на правий бік, уже за самим знаком, що він не вважає порушенням. Разом з тим, судом встановлено, що позивач, повертаючи на вулицю Гоголя бачив дорожній знак 3.35 «Стоянку заборонено», а отже знав про заборону стоянки на правому боці проїжджої частини, де він був встановлений.

Суд вважає, що надані стороною відповідача докази, які були досліджені під час розгляду справи в суді, свідчать про вчинення позивачем інкримінованого йому порушення Правил та законності притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення з дотриманням процесуальних процедур.

Отже, судом встановлено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та обґрунтовано підданий адміністративному стягненню у виді штрафу, який накладено в межах санкції статті закону, а тому постанова про це є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 283, 284, 288 КУпАП, статтями 6, 10, 11, 12, 14, 70, 71, 99, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 26 липня 2016 року.

Суддя А. Г. Савченко