Справа № 639/4322/16-а
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/4322/16-а
Провадження № 2-а/639/90/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі - Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського УПП м. Бориспіль № 3 роти батальйону ДПП рядового Лучки Павла Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 318755 від 24.05.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.05.2016 року відповідачем складена постанова про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 318755, за змістом якої 24.05.2016 року на 34 км дороги Київ-Бориспіль позивача звинувачено у правопорушенні правил стоянки, вимог п. 15.10. «є» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вказану постанову ОСОБА_1 вважає незаконною, винесеною на підставі суб'єктивних тверджень відповідача, пояснюючи тим, що він на автомобілі з'їхав з асфальтованої дороги Київ - Бориспіль та зупинився поодаль від перехрестя на майданчику з щебеневим покриттям біля лісосмуги на узбіччі ґрунтової дороги , не порушуючи вимог Правил дорожнього руху. До нього під'їхала машина поліції і вийшли два представника управління патрульної поліції та повідомили, що він порушив Правила дорожнього руху, і наказали йому пред'явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На вимогу представників управління поліції ОСОБА_1 пред'явив запитувані документи. Поліцейський Лучка П.В. повідомив, що позивач порушив правила стоянки, зупинившись на газоні, однак позивач заперечив проти цього, пояснивши, що на місці , де стоїть автомобіль та навкруги, немає газону чи будь-якої трави, а навпаки є майданчик з щебеневим покриттям та ґрунтова дорога уздовж лісосмуги. ОСОБА_1 зазначає, що під час складання протоколу поліцейським, він зробив фотознімок майданчика, де стояв його автомобіль, та прилеглої території, вказавши, що на фотографії цілком добре видно, що на місці стоянки автомобіля ніякого газону, трави або будь-яких штучних насаджень немає, а є майданчик з штучним щебеневим покриттям та прилегла ґрунтова дорога вздовж лісосмуги, та по інший бік лісосмуги є асфальтована дорога, тому він впевнений, що територія, яка повністю засипана гравієм, не може називатись газоном.

Позивач вважає, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні достатні та належні докази вчиненого ним правопорушення, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких даних рядовим поліції Лучкою П.В. зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити .

Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також надав письмові заперечення з доданими документами.

Суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновкупро задоволення обґрунтованого адміністративного позову з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 318755 від 24.05.2016 року, складеної поліцейським Управління патрульної поліції м. Бориспіль 3 роти батальйону ДПП рядовим Лучкою Павлом Валерійовичем, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 225 грн.

Згідно постанови ОСОБА_1 24.05.2016 року о 20 год. 30 хв. в районі аеропорт-7, дорога «Київ - Бориспіль», 34 км, стела «Голодомору» , керуючи автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, що позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено (1.1) та здійснив стоянку, чим порушив п. 15.10. «є» Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 6).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених статтею 122 КУпАП.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона не містить визначених та обов'язкових реквізитів передбачених ч. 3 ст. 283 КУпАП та додатком 5 до Інструкції, а саме: не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, на зворотній стороні бланку постанови відсутня роздруківка прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, строків та порядку оплати штрафу.

Відповідно до вимог ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення винесене рядовим Лучкою П.В. про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 24.05.2016 року п. 15.10. «є» ПДР України.

Окрім того, позивачем надано фотокартку з місця стоянки автомобіля, фотознімок якої він зробив під час складання поліцейським постанови. В оскаржуваній постанові зазначено, що водій, керуючи автомобілем Toyota Avensis, державний номерний знак НОМЕР_1, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, що позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено (1.1) та здійснив стоянку, чим порушив п. 15.10. «є» Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 15.10. «є» Правил дорожнього руху України , стоянка забороняється на газонах. В п. 1.10 Загальних положень ПДР України зазначено, що газон - ділянка однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування. Згідно з п. 1.1 розділу 34 (Горизонтальна та вертикальна розмітка) ПДР України вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Пунктом 1.10 Загальних положень ПДР України також визначено термін узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

Однак, з фотокартки, на якій видно майданчик та прилеглої до нього території, де стояв автомобіль позивача, чітко вбачається, що автомобіль Toyta з державним номерним знаком АХ 9484 ЕВ не знаходиться на газоні, а розміщений на узбіччі автомобільної дороги. Також, з наданих відповідачем до заперечень фототаблиць, на яких зафіксована проїзна частина автомобільної дороги та прилегле до неї узбіччя, де стояв автомобіль позивача, взагалі не встановлено, щоб на даній ділянці знаходився газон.

З огляду на це, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В своїх письмових запереченнях відповідач зазначив, що 24.05.2016 р. близько о 20:30 год. перебуваючи за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт-7, дорога «Київ-Бориспіль», 34 км, неподалік стели «Голодомор», водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, номерний знак НОМЕР_1, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки, що позначає межі проїжджої частини, на які в'їзд заборонено та здійснив стоянку, чим порушив вимоги п. 15.10 «є» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Проте, вказане правопорушення не передбачене п. 15.10 «є» ПДР України.

Також, відповідач посилається на те, що відповідно до закону при декількох рівнозначних правопорушеннях, постанова виноситься по одному із правопорушень, і, що в даному випадку постанова винесена за порушення вимог п. 15.10 «є» ПДР України.

Вказані посилання відповідача спростовуються вимогами ст. 36 КУпАП, якою передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень

До заперечень відповідачем додано його письмові пояснення, а також письмові пояснення рядового поліції УПП м. Бориспіль Прилуцького Олександра Олеговича, який 24.05.2016 р. ніс службу разом з відповідачем. В зазначених поясненнях від 07.07.2016 р., отриманих тимчасово виконуючим обов'язки начальника сектору правового забезпечення УПП у м. Бориспіль ДПП рядовим поліції Рогатюком А.І., викладені обставини аналогічні, що і в запереченнях.

А, отже, в наданих письмових запереченнях, разом з поясненнями та фототаблицями, доданими до заперечень, відповідачем не доведено, що позивач порушив саме норму п. 15.10 «є» ПДР України, якою забороняється стоянка на газонах.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем порушення позивачем п. 15.10 «є» ПДР України. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

На підставі п. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 318755 від 24.05.2016 року про накладення адміністративного стягнення на нього у вигляді штрафу у розмірі 225 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, скасування постанови серії ПС2 № 318755 від 24.05.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 225 гривень та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. 19 Конституції України, п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 8, 9, 11, 49, 70-72, 86, 158-160, 161-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, Постанови Пленуму ВАСУ № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі»,суд

П ОС Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського УПП м. Бориспіль № 3 роти батальйону ДПП рядового Лучки Павла Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 318755 від 24.05.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 225 (двісті двадцять п'ять) гривень - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 225 (двісті двадцять п'ять) гривень - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України,а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк