Справа № 755/10134/16-а
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2016-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльність протиправною та скасування заходів забезпечення примусового виконання рішення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльність протиправною та скасування заходів забезпечення примусового виконання рішення.

Згідно предмету позовних вимог, ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві щодо не скасування заходів примусового виконання рішення після закінчення виконавчого провадження №46569340 та скасувати постанову ВДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 24.03.2015 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні №46569340, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт шостий частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України містить положення, згідно з яким адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Суб'єкт владних повноважень згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Виходячи з цілісності та системного аналізу Кодексу адміністративного судочинства України можливо встановити наступні критерії визначення компетенції адміністративного суду у спорі: по-перше - наявність публічного характеру правовідносин, по-друге - хоча б однією стороною правовідносин є суб'єкт владних повноважень у зв'язку з виконанням владних управлінських функцій, по-третє - між сторонами виник спір, компетенція адміністративних судів на який поширена дією ст. 17 КАС України і такий спір не віднесений до компетенції інших судів.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Як визначено частиною 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Як убачається зі змісту адміністративного позову, предмету позову є бездіяльність ВДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві та скасування постанови ВДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 24.03.2015 року, винесеної державним виконавцем в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса..

За правилами предметної підсудності, така справа не підсудна місцевим загальним судам як адміністративним судам і має розглядатися окружним адміністративним судом.

Як роз'яснено у п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", судам необхідно розрізняти правові наслідки недотримання правил предметної і територіальної підсудності.

Так, у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді (пункт 2 частини першої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підпунктом 6 частини третьої ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовна заява повертається позивачу, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві про визнання бездіяльність протиправною та скасування заходів забезпечення примусового виконання рішення не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва, як місцевому адміністративному суду, тому підлягає поверненню позивачу для звернення з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.18, п.6 ч.3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві про визнання бездіяльність протиправною та скасування заходів забезпечення примусового виконання рішення - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я