Справа № 2а-8637/11(2-ар/335/4/2015)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л. перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив визнати дії Відповідача щодо неприйняття рішення про нарахування та виплату надбавки у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці - протиправними та зобов'язати Відповідача призначити надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці у розмірі 20 відсотків від посадового окладу та провести перерахунок пенсії з 01.05.2011 року за мінусом сплачених сум.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2011 року позов задоволено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 року, відмовлено Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в роз'ясненні рішення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 року залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про роз'яснення судового рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2011 року сформульована чітко та зрозуміло, і це виключає неоднакове її трактування чи ускладнення виконання.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом з касаційною скаргою, позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання даної касаційної скарги вважаю за можливе задовольнити вказане клопотання та звільнити заявника від такої сплати.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Підставою для роз'яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз'ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз'яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз'яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Згідно із частиною 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини 2 статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обґрунтування даної касаційної скарги ОСОБА_1 не містить доводів, які викликають необхідність перевірки матеріалів справи. Наведені у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржуваних судових рішень також не дають підстав для висновку, про те, що судами при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, що у відповідності із статтями 225 - 227, 229 КАС України є підставами для зміни та скасування судом касаційної інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та звільнити його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз