Справа № 2а-15689/10/0570
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року справа №2а-15689/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Чебанова О.О.

суддів

ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретарі судового засідання Сухоцькій Д.Ю., за участю позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача-1 ОСОБА_6, представників відповідача-2 ОСОБА_7, ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року у справі № 2а-15689/10/0570 за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про скасування наказів та поновлення на службі,-

В С Т А Н О В И Л А:

18 червня 2010 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці про скасування наказів та поновлення на службі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року позов задоволено частково. Скасовано наказ Управління Міністерство внутрішніх справ України на Донецькій залізниці від 05.06.2010 року №252 «Про невиконання службової дисципліни працівниками карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата, та їх покарання» у частині звільнення з органів внутрішніх справ оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата підполковника міліції ОСОБА_4 Скасовано пункти два та три наказу Управління Міністерство внутрішніх справ України на Донецькій залізниці від 11.12.2010 року № 390о/с «По особовому складу». В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Не погодившись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, а судове рішення залишенню без змін, з огляду на наступне.

Позивач з 08.04.1993 року проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується послужним списком та трудовою книжкою (том 1, арк. справи 33 44). 18.11.2009 року наказом УМВС України на Донецькій залізниці № 79о/с позивач був призначений на посаду начальника відділу карного розшуку УМВС України на Донецькій залізниці (том 1, арк. справи 35). На підставі рапорту від 08.04.2010 року на імя Міністра внутрішніх справ України позивач звільнений з посади начальника відділу карного розшуку УМВС України на Донецькій залізниці за п.45 «в» (за особистим проханням) Положення від 29.07.1991 року, про що виданий наказ МВС України від 30.04.2010 року №714о/с від 29.07.1991 року (том 1, арк. справи 47). Наказом УМВС України на Донецькій залізниці від 12.05.2010 року №132о/с позивача призначено оперуповноваженим сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата Управління МВС України на Донецькій залізниці з 30 квітня 2010 року (далі за текстом оперуповноважений сектору карного розшуку, том 1, арк. справи 48 - 49).

Колегією суддів встановлено, що позивач протягом травня 2010 року не приступив до виконання обовязків в якості оперуповноваженого сектору карного розшуку вказаного лінійного відділення, що підтверджується рапортами посадових осіб та оперуповноваженими лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій області (том 1, арк. справи 53 60), а також стройовими записками виходу на службу особового складу Лінійного відділу на ст. Ясинувата Управління МВС України на Донецькій залізниці за травень та червень 2010 року (том 1, арк. справи 68 71). У звязку з наведеними обставинами заступником начальника лінійного відділу з кадрового забезпечення ОСОБА_9 та в.о. першого заступника начальника лінійного відділу на станції Ясинувата ОСОБА_10 проведено службове розслідування, про що складений висновок від 03.06.2010 року «За матеріалами службового розслідування по факту невиконання службової дисципліни працівниками лінійного відділу на станції Ясинувата Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці ОСОБА_4 Та ОСОБА_11, невиходу їх на службу та ненадання ними медичних документів про тимчасову непрацездатність» (далі за текстом Висновок від 03.06.2010 року, том 1, арк. справи 50-52), який затверджений в.о. заступника начальника УМВС України на Донецькій залізниці ОСОБА_12

За результатами проведення службового розслідування наказом від 05.06.2010 № 252 «Про невиконання службової дисципліни працівниками карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата, та їх покарання» (в подальшому за текстом наказ від 05.06.2010 № 252) та наказом від 08.06.2010 року №163о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення від 29.07.1991 року з 09 червня 2010 року (том 1, арк. справи 65 67). При цьому, у наказі від 05.06.2010 № 252 (що виступив підставою для винесення наказу від 08.06.2010 року №163о/с) визначено, що позивач з травня 2010 року по «теперішній час» (як вказано в наказі), тобто станом на 05.06.2010 року, вчинив невихід на службу без поважних причин. Міністерство внутрішніх справ України наказом від 11.12.2010 року № 390о/с «По особовому складу» (том 2, арк. справи 5) скасувало наказ Управління МВС України на Донецькій залізниці від 08.06.2010 року № 163о/с щодо звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ за п. 64 «є» (порушення дисципліни), звільнивши позивача зі служби в органах внутрішніх справ за п. 64 «є» (порушення дисципліни) з 18 червня 2010 року, та визнавши 6 червня 2010 року днем невиходу на службу без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що підставою звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ виступив дисциплінарний проступок у вигляді: неповідомлення керівництва про знаходження на лікарняному; ненадання керівництву листків тимчасової непрацездатності; порушення службової дисципліни в частині невиходу на роботу протягом травня по 05 червня 2010 року (як вказано у наказі від 05.06.2010 № 252), та невихід на роботу 06.06.2010 року (що визначено у наказі від 11.12.2010 року № 390о/с) без поважних причин.

Щодо позовних вимог стосовно скасування наказу від 05.06.2010 року №252 «Про невиконання службової дисципліни працівниками карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата, та їх покарання» в частині, що стосується позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справи України, службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок, згідно статті 2 вказаного Статуту, це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися, зокрема поведінка особи, її ставлення до виконання службових обов'язків.

У висновку службового розслідування та у спірному наказі № 252 зазначено, що позивач не зявлявся на місце служби протягом травня та до 5 червня 2010 року включно без поважних причин. На думку УМВС на Донецькій залізниці він скоїв прогули, що є порушенням службової дисципліни та підставою для звільнення.

Зазначені доводи спростовуються матеріалами справи та колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки факт поважності причин невиходу на службу протягом вказаного періоду підтверджений відповідними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований і мешкає в місті Маріуполь Донецької області, де проходив лікування, що підтверджується медичними документами (том 1, арк. справи 6-8): листком звільнення від службових обовязків через тимчасову непрацездатність №000810, виданим 26.04.2010 року лікарнею з поліклінікою Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до якого позивач знаходився на амбулаторному лікуванні з 26.04.2010 року до 04.05.2010 року, з відміткою «стати до роботи 05 травня 2010 року»; листком звільнення №000852, виданим 05.05.2010 року лікарнею з поліклінікою Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, за яким позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 5 травня по 14 травня 2010 року, з відміткою «продовжує хворіти» та виданий новий листок за №455014; листком непрацездатності серії АВЖ №455014, виданим 15.05.2010 року, у відповідності до якого позивач знаходився на денному лікуванні з 15.05.2010 року по 05.06.2010 року, з відміткою «стати до роботи 06.06.2010 року». Також у матеріалах справи знаходяться листи Головного управління охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 23.09.2010 року № вх.01119-3437 та від 29.11.2010 року № вх.01/19-4122, згідно яким додатковою перевіркою було встановлено, що позивач проходив лікування з 15.05.2010 до 05.06.2010 року та з 07.06.2010 до 18.06.2010 року.

Отже, колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 26.04.2010 року по 05.06.2010 року, тобто з моменту призначення на посаду оперуповноваженими лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій області (30.04.2010 року) та до моменту звільнення (05.06.2010 року) позивач безперервно знаходився на лікуванні.

Колегія суддів не приймає як доказ неповажності причин невиходу позивача на роботу лист Головного управління охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 01.07.2010 року № 01/16-1881, яким УМВС України на Донецькій області повідомляється, що за даними лікувально-профілактичних закладів (ЛПЗ) області позивач за наданням медичної допомоги не звертався, оскільки у листі не зазначено, за який період проводилася перевірка.

Відповідно до листів Головного управління охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації від 23.09.2010 року № вх.01119-3437 та від 29.11.2010 року № вх.01/19-4122 медична служба МВС України на Донецькій залізниці не відноситься до мережі комунальних закладів охорони здоровя області, а інформація, що викладена у листі від 01.07.2010 року № 01/16-1881 не відповідає дійсності.

Відповідно до викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що невихід позивача на роботу без поважних причин не мав місця.

У спірному наказі № 252 зазначено, що позивач не повідомив керівництво про знаходження на лікарняному та не надав керівництву листки тимчасової непрацездатності.

Згідно Висновку від 03.06.2010 року неодноразові звернення працівників кадрових підрозділів до позивача щодо надання медичних документів про тимчасову непрацездатність, відомостей стосовно найменування медичного закладу, в якому надається медична допомога, не дали позитивних результатів. Крім того, ненадання позивачем медичних документів про тимчасову непрацездатність призвели до порушення нормативних документів у сфері фінансової дисципліни (наказ МВС України від 31.12.2007 року № 499).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач направляв позивачу за місцем його реєстрації лист від 28.05.2010 року №10/3626, яким просив повідомити причину невиходу на службу до лінійного відділу на станції Ясинувата. Однак, позивач відмовився отримати цей лист, про що є відповідна відмітка 31.05.2010 року на поштовому конверті (том 1, арк. справи 75, 76).

З пояснень допитаного судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_13, який на той час (квітень 2010 року) працював старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ Управління внутрішньої безпеки МВС України в Донецькій області, вбачається, що 27.04.2010 року він зустрів у вказаному управлінні позивача, який спілкувався з працівником внутрішньої безпеки при Управлінні МВС на Донецькій залізниці ОСОБА_14 та зазначав, що хворіє та знаходиться на лікарняному.

Допитаний судом першої інстанції у якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що протягом квітня до початку червня 2010 року він працював виконуючим обовязки начальника сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата, та був безпосереднім начальником позивача. На початку червня 2010 року позивач зателефонував йому та доповів, що знаходиться на лікарняному. З рапортів посадових осіб Лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій залізниці вбачається, зокрема: ОСОБА_9 (датований 28.05.2010 року, том 1, арк. справи 54), ОСОБА_15 (від 02.06.2010 року, том 1, арк. справи 60), що використувалися відповідачем при складанні Висновку 03.06.2010 року, позивач у телефонній бесіді повідомив, що знаходиться на лікарняному.

Виходячи з рапорту щодо знаходження на лікарняному, власноруч написаному позивачем на ім'я в.о. начальника Лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України (що помилково датований 09.10.2010 року, однак колегією суддів встановлено, що фактично даний документ підписаний позивачем 09.06.2010 року та цього ж дня направлений факсом до зазначеного Лінійного відділу), де позивач зазначив свою посаду як (пряма мова:) «О/у сур ЛО на ст. Ясиноватая УВМД Украины на Донецкой ж.д. подполковник милиции» та вказав, що з 26.04.2010 року він знаходиться на лікарняному (арк. справи 61).

Наведені докази спростовують висновки та пояснення відповідача стосовно того, що позивач не повідомляв про знаходження на лікарняному.

Стосовно ненадання керівництву листків тимчасової непрацездатності, колегія суддів зазначає наступне, що норми діючого законодавства не встановлюють строку їх надання. Крім того, позивач був звільнений, коли знаходився на лікарняному, що позбавило його можливості надати листки тимчасової непрацездатності у перший день виходу на роботу.

Згідно абз. 9 ст. 14 Дисциплінарного статуту, за кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

Зі спірного наказу № 252 вбачається, що за невиконання службової дисципліни, ігнорування вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, приписів Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ України, директиви МВС України від 28.04.2004 року № 8, невихід на службу, ненадання медичних документів про тимчасову непрацездатність, звільнено з органів внутрішніх справ виконуючого обовязки начальника сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата майора міліції ОСОБА_11 (М-084789), та оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата підполковника міліції ОСОБА_4, тобто дисциплінарні стягнення були накладені одразу на декількох працівників, що є порушенням абз. 9 ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Стаття 8 Дисциплінарного статуту взагалі не стосується ОСОБА_4, оскільки визначає обовязки начальника, яким він на той момент не був.

Колегія суддів вважає, неприпустимим таке визначення звільнення, оскільки з наказу не зрозуміло, хто з працівників звільнений за порушення яких саме норм діючого законодавства. На підставі наведеного наказ від 05.06.2010 року №252 «Про невиконання службової дисципліни працівниками карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата, та їх покарання» в частині, що стосується позивача, є незаконним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині скасування пунктів два та три наказу від 11.12.2010 року № 390о/с «По особовому складу», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з наказом № 390о/с підставою для звільнення позивача з органів внутрішніх справ є невихід на роботу 06.06.2010 року без поважних причин.

У спірному наказі № 390о/с зазначено, що відповідач не володів документально підтвердженою інформацією про лікування позивача. Про знаходження позивача на лікарняному відповідачеві-1 стало відомо тільки у ході судового розгляду справи 10.12.2010 року.

Разом з тим, представник відповідача-1 у судовому засіданні пояснив, що ще 09.06.2010 їм було відомо про існування лікарняних.

Також, рапортом від 09.06.2010 року (що помилково датований 09.10.2010 року), адресованому в.о. начальника лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій залізниці, позивач повідомив про знаходження на лікарняному та направив копії лікарняних листів. З даних лікарняних вбачається, що позивач повинен стати до роботи 06.06.2010 року, а отже відповідачу стало відомо про факт незявлення позивача на роботу 06.06.2010 року саме 09.06.2010 року.

Спірним наказом № 390о/с скасований наказ Управління МВС України на Донецькій залізниці від 08.06.2010 року № 163о/с щодо звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ за п. 64 «є» (порушення дисципліни), звільнено позивача зі служби в органах внутрішніх справ за п. 64 «є» (порушення дисципліни) з 18 червня 2010 року, визнано 6 червня 2010 року днем не виходу на службу без поважних причин.

Відповідно до ст. 16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 18 наведеного статуту, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Зі спірного наказу від 11.12.2010 року № 390о/с «По особовому складу» вбачається, що позивач притягнений до відповідальності за невихід на службу без поважних причин саме 06.06.2010 року, тобто на момент застосовування до позивача заходів дисциплінарного впливу у вигляді звільнення минуло більше півроку, а отже позивач притягнений до відповідальності поза межами строків накладення дисциплінарних стягнень, що прямо суперечить ст. 16 Дисциплінарного статуту.

Крім того, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, застосоване до позивача наказом від 05.06.2010 року №252 «Про невиконання службової дисципліни працівниками карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата, та їх покарання», фактично реалізоване відповідачем-1 наказом від 11.12.2010 року № 390о/с «По особовому складу» (оскільки наказ від 08.06.2010 року № 163о/с самостійно скасований відповідачем-2), тобто дисциплінарне стягнення виконане більш ніж через півроку, чим порушені приписи ст. 18 Дисциплінарного статуту, які прямо забороняють виконувати дисциплінарні стягнення після закінчення місячного строку.

Колегія суддів зазначає, що в порушення ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування з приводу невиходу на роботу позивача проведено не було, письмові пояснення від позивача витребувані не були.

Доводи стосовно невиходу на службу позивачем 06.06.2010 року без поважних причин суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем-1 не надано доказів наявності відповідного наказу (розпорядження) відносно необхідності виходу на роботу позивача у цей день, який є неділею та загальним вихідним днем, з відміткою про ознайомлення з ним позивача.

Також колегія суддів не приймає доводи відповідача-1 в частині того, що спірним наказом від 11.12.2010 року № 390о/с наказ від 08.06.2010 року № 163о/с не скасований, а в ньому змінена тільки дата звільнення позивача, оскільки таке тлумачення прямо суперечить змісту самого наказу від 11.12.2010 року № 390о/с, у якому чітко зазначено, що наказ від 08.06.2010 року № 163о/с є скасованим.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, унеможливлюють притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з огляду на пропуск строків накладення дисциплінарного стягнення, та його виконання, у звязку з чим наказ від 11.12.2010 року № 390о/с «По особовому складу» (в частині пунктів 2 та 3) не ґрунтується на приписах Дисциплінарного статуту, та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог з приводу поновлення в Управлінні Внутрішніх справ на Донецькій залізниці, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно рапорту від 08.04.2010 року про звільнення за особистим проханням із займаної посади - начальника відділу карного розшуку УМВС України на Донецькій залізниці ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади наказом МВС України від 30.04.2010 року №714о/с за п.45 «в» (за особистим проханням), а наказом УМВС України на Донецькій залізниці від 12.05.2010 року №132о/с останнього призначено оперуповноваженим сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій залізниці з 30 квітня 2010 року.

Наведені накази у судовому порядку, в тому числі відповідачами, не скасовані, та є чинними.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для поновлення позивача в Управлінні УМВС на Донецькій залізниці, оскільки останній звільнений з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій залізниці.

При цьому, колегія суддів не може перебирати на себе функції УМВС на Донецькій залізниці та фактично призначити позивача на іншу посаду, ніж та, з якої його були звільнено.

Вирішення кадрових питань відноситься до внутрішньої компетенції вказаного субєкта владних повноважень, що підтверджується нормою п. 24 Положення, згідно з якою у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню саме на попередній роботі (посаді).

Крім того, колегія суддів зазначає, що норми п. 2 ст. 11 КАС України надають право суду вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів особи. Однак за даних обставин у суду відсутні правові підстави для поновлення позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку лінійного відділу на станції Ясинувата УМВС України на Донецькій залізниці за власною ініціативою, оскільки позивач у ході судового розгляду справи неодноразово зазначав, що бажає бути поновленим саме в Управлінні УМВС на Донецькій залізниці без зазначення посади. Отже, зміна судом способу захисту права позивача у такій спосіб не буде узгоджуватися із волевиявленням позивача.

Відповідно до викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не має, у звязку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені в судовому засіданні 15.02.2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Ухвала складена у повному обсязі 18.02.2011 року.

Колегія суддів: О.О. Чебанов

ОСОБА_2

ОСОБА_3