Справа № 169/439/16-а
Суддя: Турак О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 169/439/16-а
Провадження № 2-а/169/21/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Турак О.В.,

секретар судового засідання Луцик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області (далі - УПФУ в Турійському районі) про зобов'язання вчинити дії.

Позов обґрунтований тим, що з 08 грудня 2009 року їй призначено пенсію відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу». Вказуючи, що відповідач неправомірно відмовляється включати для обчислення їй пенсії до заробітку суми матеріальної допомоги та індексації заробітної плати, позивач просила зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області перерахувати та виплачувати з 08 грудня 2009 року призначену їй відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків пенсію із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги), залишивши визначальний базовий місяць для проведення індексації листопад 2009 року.

У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, подавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, у зв'язку з чим фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ст. 41 КАСУ не здійснювалося.

Відповідач у запереченні просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що індексація та матеріальна допомога не є складовими заробітної плати державного службовця, а тому УПФУ в Турійському районі правомірно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». Крім того, зазначає, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України "Про державну службу".

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Судом встановлено, що 08 грудня 2009 року позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до довідки Управління Державної казначейської служби України у Турійському районі Волинської області від 08 серпня 2016 року №139 позивачу за період з грудня 2007 року по листопад 2009 року нараховані та виплачені інші виплати: індексація, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових умов, на всі виплати, включені в довідку, нараховані та утримані страхові внески.

Разом з тим, листом Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області № 1827/02-16 від 12 серпня 2016 року відмовлено позивачу у перерахунку пенсії із врахуванням сум індексації та виплачених матеріальних допомог.

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу», що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога на соціально-побутові потреби входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відтак, матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, а також індексація заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та сплачувалися страхові внески повинні бути включені до заробітку державного службовця для обчислення пенсії.

Вказана позиція узгоджується з рішеннями Верховного Суду України, зокрема, з постановами від 04 березня 2014 року в справах №№21-14а14, 21-3а14, постановою від 06 листопада 2013 року в справі №21-350а13 та постановою від 28 травня 2013 року в справі №21-97а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, твердження відповідача про те, що матеріальні допомоги, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу надано пенсійним органом положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин -ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Необгрунтованими є посилання УПФУ на п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року, з огляду на наступне.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України "Про державну службу".

Проте, предметом даного спору не є призначення або перерахунок пенсії на підставі Закону України "Про державну службу". Так, підстави для призначення та перерахунку пенсії державним службовцям визначено ст.37-1 Закону України "Про державну службу". В той же час, вказана норма права не передбачає такої підстави для перерахунку, як не включення при розрахунку пенсії деяких видів виплат (доходів) державного службовця. У спірному випадку перерахунок пенсії має бути здійснений з огляду на положення ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Відповідно до ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, оскільки відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, його дії слід визнати незаконними і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2. ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів відповідно до вимог ст.ст. 70-71 КАС України на спростування вищевказаного представником відповідача суду надано не було і в матеріалах даної справи такі відсутні.

Разом з тим, відповідно до ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивач просить провести їй перерахунок пенсії з 08 грудня 2009 року, хоча пропустила строк звернення до суду, оскільки звернулася з позовом лише 15 серпня 2016 року та не надала доказів того, що нею був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин, тому, з огляду на наведене, позовні вимоги в частині виплат за період з 08 грудня 2009 року по 14 лютого 2016 року слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що слід визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії державного службовця без врахування матеріальної допомоги та індексації заробітної плати та зобов'язати перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням зазначених сум з 15 лютого 2016 року.

На підставі ст. 94 КАС України суд стягує з відповідача на користь позивача 551.20 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 8, 70, 71, 159, 160-163, 167, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області провести перерахунок та виплату пенсії за період з 08 грудня 2009 року по 14 лютого 2016 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги).

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області перерахувати та виплачувати з 15 лютого 2016 року ОСОБА_1 призначену їй відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків пенсію із врахуванням до заробітку державного службовця для обчислення пенсії інших виплат (індексації заробітної плати, матеріальної допомоги), та з урахуванням виплачених сум, залишивши визначальний базовий місяць для проведення індексації листопад 2009 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 551.20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий