Справа № 813/3822/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Київ К/800/2904/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує у судовому засіданні),
Ємельянової В.І., Штульмана І.В.,
секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д.,

за участі представника Кабінету Міністрів України - Пуленця А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання протиправними дій та бездіяльності,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року,

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, Кабінету Міністрів України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області та просив:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_5 заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно, відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом на 26 жовтня 2014 року), щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати за період з 01 січня 2015 року по 28 березня 2015 року беручи за основу розмір посадового окладу, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та за період з 29 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області негайно здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_5 одноразово різницю між перерахованою та фактично виплаченою заробітною платою за період з 26 жовтня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно, відповідно до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній станом від 26 жовтня 2014 року), з 01 січня 2015 року по 28 березня 2015 року включно, беручи за основу розмір посадового окладу, встановлений абзацом 2 частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та за період з 29 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»);

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не приведення постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року № 268 у відповідність до частини 1 статті 144 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» в редакції станом на 01 січня 2015 року та відповідно до частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції станом на 28 березня 2015 року;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України привести постанову Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року № 268 у відповідність до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції станом на 01 січня 2015 року та у відповідність до частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції станом на 28 березня 2015 року, де вказати, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії державних службовців, встановлюється у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, встановлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Позов обґрунтовано тим, що 26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року в частині доповнення статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» нормою, відповідно до якої розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, встановлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців. Аналогічна за змістом норма закріплена в частині 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній станом на 28 березня 2015 року. Позивач зазначає, що з 26 жовтня 2014 року його посадовий оклад як працівника апарату суду, посада якого віднесена до п'ятої категорії посад державних службовців, має становити 4750,20 грн, проте, як вбачається з довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області посадовий оклад позивача встановлений у розмірі 1218 грн, тобто відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі, встановленому статтями 144, 147 Закону України «судоустрій і статус суддів». Крім того, вважає протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо не приведення постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2016 року № 268 у відповідність до частини 1 статті 144 Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» в редакції, чинній станом на 01 січня 2015 року та у відповідність до частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції станом на 28 березня 2015 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відсутність механізму реалізації права працівника апарату суду на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом у зв'язку з невнесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268, не є підставою для відмови у задоволені позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанови Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Крім того, відсутність відповідного фінансового фінансування, так само як і невиконання окремими суб'єктами владних повноважень покладених на них завдань і функцій, не може бути підставою для відмови у перерахунку посадового окладу відповідно до законів України. Позивач зазначає, що його позовні вимоги стосувались періоду з 26 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року, тому суди попередніх інстанцій відмовляючи у задоволенні позову помилково виходили з того, що посадовий оклад повинен обчислюватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України № 644 від 02 вересня 2015 року.

У запереченні на касаційну скаргу Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, зазначає, що з 09 вересня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 02 вересня 2015 року № 644, згідно з якою розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, встановлюється з відповідними підвищеними коефіцієнтами з врахуванням вимог Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Проте, зважаючи на недостатність коштів у бюджеті на 2015 рік для відповідних виплат, на період до кінця 2015 року запроваджено тимчасове обмеження розмірів посадових окладів із застосуванням коефіцієнту 0,5 для працівників апаратів місцевих та апеляційних судів. Вказує, що будучи розпорядником (одержувачем) коштів Державного бюджету України не може порушувати норми законів України, якими встановлюється Державний бюджет України на відповідний рік, а також положення інших нормативних актів, в тому числі Закону України «Про оплату праці» та постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09 березня 2006 року № 268 у зв'язку з чим здійснює управління бюджетними асигнуваннями та реалізує будь-які бюджетні зобов'язання та платежі за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про державний бюджет». Тобто, нарахування заробітної плати працівникам апаратів місцевих загальних судів територіальне управління здійснює виключно відповідно до визначеного законодавства та не має юридично обґрунтованих підстав здійснювати перерахунок та виплачувати посадові оклади, у розмірах інших, ніж це передбачено Додатком 47 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов праці оплати працівників апаратів органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09 березня 2006 року № 268.

Справа вирішується за відсутності позивача, представників Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника Кабінету Міністрів України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 є державним службовцем, який працює в апараті Миколаївського районного суду Львівської області на посаді помічника судді, що підтверджується довідкою Миколаївського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року № 3 та копією трудової книжки позивача. Позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця п'ятої категорії.

З довідки про доходи Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області від 21 липня 2015 року № 659 вбачається, що за період з січня по червень 2015 року позивачу нарахована заробітна плата у сумі 17682,15 грн. Згідно з довідкою відповідача посадовий оклад помічника судді Миколаївського районного суду Львівської області станом на 01 вересня 2015 року становить 1218,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області у спірний період були відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_5 заробітної плати відповідно до частини 1 статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (зі змінами, внесеними підпунктом 59 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII) та частини 1 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ( в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"). Реалізація положень вказаних норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів" була можлива за умови виконання Кабінетом Міністрів України вимог стосовно приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, в тому числі, шляхом забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), яким внесено зміни до статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ), зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом № 2453-VІ.

З 28 березня 2015 року Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон № 192-VІІІ) затверджено нову редакцію Закону № 2453-VІ, статтею 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Наведене узгоджується із положеннями частин сьомої, восьмої статті 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (стаття 13 Закону № 108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону № 2453-VІ (у редакції до 28 березня 2015 року) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, Державна судова адміністрація України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (далі - БК) (стаття 143 Закону № 2453-VІ). Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону № 2453-VІ у редакції з 28 березня 2015 року.

З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон № 80-VІІІ) визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення Закону № 2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - постанова № 268), зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону № 1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону № 192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 БК, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 БК, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Ураховуючи наведене, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а Законами України від 16 січня 2014 року № 719-VІІ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» та № 80-VІІІ видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ, частини першої статті 147 Закону № 2453-VІ (у редакції з 28 березня 2015 року) не передбачено, управління Державної судової адміністрації як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року (справа № 21-1726а16), від 13 липня 2016 року (справи №№ 818/3372/15 та 820/4653/15 відповідно).

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що відсутні ознаки протиправної бездіяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_5 заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 01 вересня 2015 року у розмірах, встановлених статтею 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 26 жовтня 2014 року) та статтею 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 28 березня 2015 року), тому здійснивши позивачу нарахування та виплату заробітної плати виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів та постанови № 268, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, які виразились у відмові здійснити позивачу перерахунок заробітної плати, задоволенню не підлягають.

До того ж, з 09 вересня 2015 року посадовий оклад позивача обчислюється з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів влади, органів прокуратури, судів та інших органів» № 268 від 09 березня 2006 року (з врахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 02 вересня 2015 року № 644).

Оскільки, станом на час розгляду справи, постанову Кабінету Міністрів України приведено у відповідність до вимог Закону, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання Кабінету Міністрів України привести постанову Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09 березня 2006 року № 268 у відповідність до частини 1 статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції станом на 01 січня 2015 року та у відповідність до частини 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції станом на 28 березня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Ємельянова В.І.
Штульман І.В.