Справа № 310/5433/16-а
Суддя: Пустовіт З. П.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/5433/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2016 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Пустовіт З.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення про зупинення виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, зобовязання сплатити заборгованість по адресній грошовій допомозі,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради щодо невиплати за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року адресної допомоги в розмірі 3702,00 грн., визнати протиправним та скасувати рішення про припинення виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам йому, як уповноваженому представнику сімї, та зобовязати відповідача сплатити заборгованість по адресній грошовій допомозі за грудень 2015р, січень та лютий 2016 року в розмірі 3702,00 грн. негайно після проголошення судового рішення, а також утриматися від подальшого призупинення її виплати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він разом з дружиною у звязку з проведення антитерористичної операції змушений був покинути своє місце проживання. 21.08.2015 року він, як уповноважений представник сімї, звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради із заявою для отримання грошової допомоги за фактичним місцем проживання (перебування). Адресна допомога нараховувалася йому з 29.06.2015 року та до 28.12.2015 року, яку було призначено в УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області в розмірі 884,00 грн. У звязку з переїздом до м.Бердянська з 01.10.2015 року виплату призначеної допомоги йому припинили. Згідно листа відповідача від 22.02.2016 року №К-96 він не заперечує, що для подальшого отримання щомісячної допомоги він повторно надав заяву від 22 лютого 2016 року. На сьогоднішній день він не отримав допомогу за грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року в розмірі 3702,00 грн. на себе та дружину. Діями, що полягають у невиплаті та перерахуванні адресної допомоги відповідач грубо порушив охоронювані Конституцією та Законами України його права, тим самим позбавивши його єдиного джерела для покриття витрат на проживання, в тому числі можливості оплачувати житлово-комунальні послуги. Із спілкування з працівниками відповідача, він зрозумів, що невиплата адресної допомоги могла статися через прийняття відповідачем рішення про призупинення її виплати через необхідність позивачу підтвердити своє фактичне місце проживання, в тому числі шляхом проставляння відмітки територіального підрозділу ДМС. Законом №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону, однак до цього Закону внесені зміни, відповідно до яких вилучено ч.2, 6 ст.5, п.1 ст.11, відповідно до яких територіальні підрозділи ДМС України проставляли відмітку про реєстрацію на довідці внутрішньо переміщених осіб. Отже, ігноруючи його право на щомісячне отримання адресної допомоги, не вживаючи встановлених постановою №505 дій щодо нарахування та перерахування адресної допомоги на визначений ним рахунок, відповідач вчинив бездіяльність, яка має бути визнана судом протиправною.

Ухвалою судді від 09.08.2016 року по справі відкрито скорочене провадження та запропоновано відповідачу в десятиденний строк з дня отримання ухвали та копії позову з додатками подавати письмові заперечення проти позову та документи.

Суд на підставі ст. 183-2 КАС України розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Скориставшись своїм правом, відповідач - управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області направило до суду письмові заперечення, в яких вказало на безпідставність позову та послалося на те, що позивач з 21.08.2015 року перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509 та отримує щомісячну допомогу на проживання відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної допомоги, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014р., грошова допомога надається з дня звернення за її призначенням. Виплачується допомога по термін дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, але не більше ніж на 6 місяців. З 29.06.2015 року по 28.12.2015 року позивачу було призначено щомісячну допомогу внутрішньо переміщеним особам в УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області в розмірі 884,00 грн. щомісячно. У звязку з переїздом до м.Бердянська з 01.10.2015р. виплата призначеної допомоги була припинена. Після отримання особової справи з УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області відповідачем було продовжено виплату адресної допомоги на проживання шляхом взяття на облік до закінчення попереднього шестимісячного призначення, а саме: з 01.10.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 1768,00 грн. щомісячно (по 884,00 грн. на позивача та дружину), про що позивачу було повідомлено. Допомога за грудень 2015 року в розмірі 1596,90 грн. перерахована позивачу на розрахунковий рахунок ПАТ «Ощадбанк» 22.12.2015 року, тому його твердження про те, що він не отримав допомогу за грудень 2015 року, є безпідставним. Для подальшого отримання щомісячної допомоги позивачу необхідно було після закінчення шестимісячного строку подати заяву про призначення допомоги на наступний шестимісячний термін, що і було ним зроблено 22 лютого 2016 року. За період з 22.12.2015 року по 21.02.2016 р. він не звертався до відповідача з відповідними заявами, тому позивачем з власної вини пропущено строк звернення до відповідача, оскільки він ще з грудня 2014 року отримував допомогу на проживання в УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області та знав, що необхідно подавати заяву на отримання допомоги по закінченню шестимісячного строку. В іншому управлінні він подавав таку заяву двічі. На сьогодні позивачу призначено допомогу внутрішньо переміщеним особам на проживання відповідно до його заяви з 22.02.2016 року по 20.08.2016 року в сумі 1768,00 грн. ( в тому числі на дружину 884,00 + 884,00 грн.). Після 20.08.2016 року позивачу знов необхідно звернутися до відповідача з відповідною заявою для призначення адресної допомоги на наступний шестимісячний термін. Відповідно до змін у чинному законодавстві термін дії довідки у позивача безстроковий, у звязку з чим йому зроблено перерахунок в межах терміну призначення. Таким чином, грошова допомога виплачена в повному обсязі, заборгованості немає. Відповідач діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений законодавством України, тому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши наявні у справі докази, надані сторонами, проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Позивач, ОСОБА_1, є громадянином України, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1., як вбачається з копії його паспорту.

Судом зясовано та таке вбачається з письмових доказів, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції він разом із дружиною змушений був залишити своє постійне місце проживання та спочатку переїхати до Зачепілівського району Харківської області, а у серпні 2015 року до м.Бердянська.

У своєму позові позивач посилався на те, що в порядку реалізації постанови Кабінету міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» управлінням праці та соціального захисту населення Зачепілівської РДА Харківської області йому було призначено щомісячну допомогу внутрішньо переміщеним особам в розмірі 884,00 грн. щомісячно на період з 29.06.2015 року по 28.12.2015 року. У звязку з переїздом до м.Бердянська з 01.10.2015 року виплату вказаної допомоги припинили. Крім того, зазначив у позові, що повторно надав заяву до УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради 22 лютого 2016 року.

З письмових заперечень відповідача та долучених до нього додатків вбачається, що позивач з 21.08.2015 року перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа згідно постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Відповідно до рішення УПСЗН виконавчого комітету Бердянської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 30.09.2015 року, після отримання від УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області особової справи щодо ОСОБА_1, позивачу на склад сімї із двох осіб було призначено допомогу переміщеним особам на проживання в загальному розмірі 1768,00 грн. (по 884,00 грн. на нього та дружину) на період з 01.10.2015 року по 28.12.2015 року, з урахуванням того, що початком попередньої виплати є дата 29.06.2015 року та виплатою допомоги за попереднім місцем по 30.09.2015 року включно, тобто продовжили її виплату в межах шестимісячного терміну призначення.

Також судом зясовано, що згідно рішення відповідача від 25.03.2016 року, позивачу було продовжено виплату адресної допомоги з дати його звернення до управління з відповідною заявою з 22.02.2016 року по 20.08.2016 року.

Дані обставини підтверджуються, копіями відповідних рішень управління, копією заяви позивача від 22.02.2016р., копією супровідного листа про отримання особової справи отримувача допомоги.

Як вбачається з наданої УПСЗН виконкому Бердянської міської ради довідки від 15.08.2016 року, ОСОБА_1 виплачена допомога переміщеним особам на проживання в таких розмірах: з жовтня 2015 року по листопад 2015 року в сумі 1768,00 грн. щомісячно, за грудень 2015 року - в сумі 1596,90 грн., за лютий 2016 року 487,72 грн., надалі з березня 2016 року по липень 2016 року по 1768,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 2,3 цього Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї).

Згідно з пунктом 5 вказаної Постанови № 505, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сімї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сімї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно до вимог ст. 71 КАС Уrраїни, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст. 1 Закону України від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який набрав чинності з 13.01.2016р., довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а пунктом 4 частини 2 розділу І цього Закону , доповнена частина 1 статті 4 Закону України від 20.10.2014 року «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Суд, проаналізувавши надані сторонами докази, вважає, що посилання позивача на наявність заборгованості з адресної грошової допомоги на проживання внутрішнього переміщеним особам за грудень 2015 року, а також за січень та лютий 2016 року на загальну суму 3702,00 грн., не знайшли свого підтвердження, враховуючи те, що у своїй заяві на адресу начальника управління від 22.02.2016 року позивач сам вказував, що йому не виплачена лише частина коштів за грудень 2015 року, а не за весь місяць, як він зазначає наразі в своєму позові.

Так, дійсно, згідно довідки відповідача та наданих письмових заперечень, за грудень 2015 року позивачу на сімю 22.12.2015 року було перераховано 1596,90 грн., а не 1768,00 грн., враховуючи, що щомісячна грошова допомога була призначена не відповідачем, а УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області на період з 29.06.2015р. по 28.12.2015 року включно, а не по 31.12.2015 року, як помилково вважає позивач. При цьому, розмір виплаченої допомоги за неповний календарний місяць (за грудень 2015р.) розраховано правильно.

На наступний період вказана допомога була призначена позивачу згідно поданої ним заяви від 22.02.2016 року, тобто з дати звернення, на період з 22.02.2016р. по 20.08.2016 року, а тому невиплата цієї допомоги за січень 2016 року та частково за лютий 2016 року сталася саме з вини самого ОСОБА_1, а не через бездіяльність відповідача, як безпідставно вважає позивач.

Крім цього, є незрозумілим для суду наведений позивачем у позовній заяві сам розрахунок заборгованості з грошової допомоги на загальну суму 3702,00 грн. за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, тобто за три місяці поспіль, який розрахований позивачем як сума коштів на нього та дружину: 1851,00 грн., помножену на 2, хоча відповідно до рішення відповідача від 25.03.2016 року, така допомога призначена на сімю в розмірі 1768,00 грн.,(по 884,00 грн. на нього та дружину), що відповідає п.3 Порядку.

Так само безпідставним є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення УПСЗН Бердянської міської ради про призупинення (припинення) виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам йому як уповноваженому представнику сімї, враховуючи, що таке припинення було повязане з його переїздом до м.Бердянська, яку було продовжено після взяття позивача на облік за новим місцем проживання та отримання особової справи стосовно нього з УПСЗН Зачепілівської РДА Харківської області, яка надійшла до управління лише 25.09.2015 року, що узгоджується з п.12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги.

Вимоги про зобовязання відповідача утриматися від подальшого призупинення її виплати, тобто покладення зобовязання на майбутнє, задоволенню не підлягають також, оскільки судовому захисту підлягають тільки порушені права.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що права позивача з боку відповідача порушені не були, відповідач діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.11, 94, 158-163, 186 КАС України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», п.2,12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі і на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Бердянської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення про зупинення виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі, зобовязання сплатити заборгованість по адресній грошовій допомозі відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_2