Справа № 802/4157/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4157/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О. С.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

16 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: Паляниці О. І., Храпко А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 (далі - позивач) до Вінницької районної ради Вінницької області (далі - відповідач), третя особа - управління Державної казначейської служби у Вінницькому районі Вінницької області (далі - третя особа) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в грудні 2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Вінницької районної ради Вінницької області Сітарського С.М. № 54-рк від 17.11.2014 «Про звільнення ОСОБА_5.»;

- поновити позивача на роботі у відповідача на посаді начальника відділу фінансово - господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату районної ради, головного бухгалтера з дня незаконного звільнення 17.11.2014;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2014 року по16.05.2016;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.;

- допустити судове рішення до негайного виконання в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць в розмірі 3165,52 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу.

Справа розглядалася судами трьох інстанцій.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 19.06.2015 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Вінницької районної ради Вінницької області Сітарського С.М. № 54-рк від 17.11.2014 року «Про звільнення ОСОБА_5».

Поновлено ОСОБА_5 на посаді начальника відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату Вінницької районної ради Вінницької області, головного бухгалтера з дня незаконного звільнення 17.11.2014.

Стягнуто з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день поновлення на роботі на посаді начальника відділу фінансово-господарського забезпечення діяльності ради виконавчого апарату Вінницької районної ради Вінницької області, головного бухгалтера, який на день винесення постанови складає 15 415 грн. 07 коп.

Стягнуто з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_5 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з державного бюджету на користь ОСОБА_5 8 038 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнуто з державного бюджету в особі місцевого бюджету Вінницької районної ради Вінницької області на користь держави 527 грн. 54 коп. судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.09.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Вінницької районної ради Вінницької області задоволено. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою ВАС України від 28.04.2016 касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.09.2015 скасовано. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2015 скасовано в частині задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.06.2016 постановою Вінницького міського суду Вінницької області адміністративний позов задоволено частково.

Стягнено з Вінницької районної ради Вінницької області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.11.2014 до 16.05.2016 в розмірі 25 466 грн. 14 коп. (без утримання податку й інших обов'язкових платежів).

Стягнено з Вінницької районної ради Вінницької області на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 5922 грн. 72 коп.

В решті позову - відмовлено.

Стягнено з Вінницької районної ради на користь держави судовий збір в сумі 824,74 грн.

Рішення суду в частині стягнення заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з врахуванням заяви про зміну вимог апеляційної скарги від 16.08.2016, просив апеляційний суд змінити вказане рішення в частині вимоги про стягнення моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу, і прийняти в цій частині нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представники відповідача заперечили проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд, в межах даної справи перевіряє правильність вирішення судом першої інстанції позовної вимоги про стягнення моральної шкоди та вирішення питання розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу.

В іншій частин рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується і підстави для його перегляду відсутні.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу в зв'язку з незаконним звільненням, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 23 Цивільного кодексу України, ст. 237-1 КЗпП України, а також характер та обсяг страждань позивача внаслідок незаконного звільнення, тривалість вимушених змін у її житті, зусилля, необхідні для відновлення її попереднього стану, принципи розумності і справедливості, а також думку колегії суддів Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 28.04.2016 при скасуванні рішення суду першої інстанції про стягнення моральної шкоди в сумі 5 000 грн., дійшов правильного висновку, що стягненню з відповідача підлягає сума у відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 189 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції врахував характер порушення позивачем прав та законних інтересів позивача, глибину фізичних та душевних страждань, позбавлення позивача можливості їх реалізації, а також урахував інші обставин, на які посилався позивач та які мають істотне значення для вирішення даної вимоги, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції дотримався вимоги розумності і справедливості та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Посилання позивача на судові рішення в інших справах, в яких визначався інший розмір моральної шкоди, апеляційним судом відхиляються, оскільки правовідносини і обставини в даних справах є різними, отже і оцінюватися судами не можуть однаково.

Таким чином апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без задоволення.

Перевіряючи правомірність рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат (витрат на правову допомогу) апеляційний суд вказує на таке.

Суд першої інстанції зробив правильний розрахунок розміру витрат на правову допомогу.

При цьому сторонами не заперечується обрахунок понесених судових витрат наведений судом першої інстанції, як і достатність і належність доказів в його підтвердження. Однак позивач не згідний із розміром судових витрат та порядком його стягнення.

Так, розмір позовних вимог позивача складає 30 466,14 грн. (25 466,14 грн. - середній заробіток і 5 000 грн. моральна шкода). Позов задоволено на суму 28 466,14 грн. (25 466,14 грн. середній заробіток та 3 000 грн. моральна шкода), що становить 93% від ціни позову тому, тому сума витрат на правову допомогу, що підлягає присудженню позивачу, становить 13 961,52 грн. (15012,40*93:100 = 13 961,52 грн.).

Однак, дійшовши правильного висновку про розмір судових витрат, що підлягають стягненню на користь позивача, суд першої інстанції безпідставно послався на те, що оскільки постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2015 уже було стягнуто витрати на правову допомогу в сумі 8 038,80 грн. і постанова в цій частині не була скасована касаційним судом, а лише колегією суддів зазначено про розподіл всіх судових витрат при новому розгляді справи та неправомірно не включив в рахунок судових витрат вказану суму.

Скасовуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2015 Вищий адміністративний суд України діяв відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

В свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанції касаційний суд не зазначив про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, а навпаки зазначив, що при новому розгляді справи судом першої інстанції слід вирішити питання щодо розподілу всіх документально підтверджених судових витрат, визначених ст. 87 КАС України в порядку встановленому ст. 94 КАС України.

Таким чином після скасування рішення Вищим адміністративним судом України, суд першої інстанції повинен здійснити новий розгляд справи і постановити рішення з дотриманням положень КАС України.

Зокрема відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

В свою чергу порядок розподілу судових витрат визначено ст. 94 КАС України, відповідно до якої встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ).

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3).

Таким чином за результатами нового судового розгляду адміністративної справи суд повинен був і по новому вирішити питання розподілу судових витрат, а не посилатися на розподіл який був здійсненний рішенням суду, яке скасоване вищим судом.

Тому апеляційна скарга в цій частині є обґрунтованою, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 червня 2015 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат (стягнення витрат на правову допомогу) - скасувати та прийняти нову.

Стягнути з Вінницької районної ради Вінницької області на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 13 961,52 грн. (тринадцять тисяч дев'ятсот шістдесят одна гривня 52 коп.)

В іншій частині постанову Вінницького міського суду Вінницької області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 серпня 2016 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В. Ю.