Справа № 2а-23013/10/0570
Суддя: Чумак Сергій Юрійович
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року справа №2а-23013/10/0570

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чумак С.Ю.,

суддів: Попова В.В., та ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, ОСОБА_3, та Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2010 р. у справі № 2а-23013/10/0570 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б. ) за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області , Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, третя особа: Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області про зобов'язання відповідача-суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області , Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, третя особа: Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області про зобов'язання відповідача-суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 05.06.2010 року і по теперішній час працює на посаді судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області. Позивачка вказала, що їй було встановлено оклад, виходячи з мінімальної заробітної плати у розмірі 332 гривні. В подальшому перерахування розміру окладу, згідно вимогам Закону України «Про статус суддів» та схемам посадових окладів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005 року не здійснювались. Зазначені обставини, на думку позивачки, призвели до значного зменшення розміру її заробітної плати, що є порушенням конституційної гарантії незалежності суддівської влади. Просила визнати протиправною бездіяльність відповідачів з не нарахування та невиплати їй заробітної плати з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати та зобовязати виплатити недоплату.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 9 листопада 2010 року позовні вимоги позивачки були задоволені частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність відповідача, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області з ненарахування та невиплати ОСОБА_3 за період з 19.08.2009 року до 01.09.2010 року заробітної плати з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2009-2010 роки»; зобовязано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області сплатити ОСОБА_3 недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2009-2010 роки» за період з 19.08.2009 року до 1.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням обовязкових податків та зборів; зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати виплату ОСОБА_3 недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Законів України «Про Державний бюджет України на 2009-2010 роки», за період з 19.08.2009 року до 1.09.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням обовязкових податків та зборів. У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачці було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідачі по справі, а саме: Територіальне управління Державної судової адміністрації України та Міністерство фінансів України, подали апеляційні скарги, в яких просили постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 листопада 2010 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду апеляційну скаргу також подала і позивачка, яка просить останню скасувати та прийняти нову, якою її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в своїй апеляційній скарзі зазначає, що згідно ч. 1 ст. 121 Закону України «Про судоустрій України» від 07.02.2002 року № 3018-3, суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку встановленому Бюджетним кодексом України. Відповідно до ст. 47,48 Бюджетного Кодексу України, Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Державного бюджету України. Міністерство фінансів України здійснює загальну організацію та управління виконання Державного бюджету України, координує діяльність учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Згідно ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Таким чином, апелянт наголошує, що відповідачами в будь-якому випадку щодо нарахування та виплати заборгованості по заробітній платі суддям є держава в особі Міністерства фінансів України та органів Державного казначейства України, тобто у даній справі ТУ ДСА України в Донецькій області є неналежним відповідачем.

Міністерство фінансів України в своїй апеляційній скарзі зазначило, що частиною 4 статті 51 Бюджетного кодексу України відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями і здійснення контролю за виконанням процедур та вимог, встановлених Бюджетним кодексом України, несуть розпорядники бюджетних коштів. З 01 січня 2003 року головним розпорядником коштів, передбачених в Державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції, є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду. В свою чергу ДСА України мала була розробити бюджетний запит, у якому би обґрунтувала необхідність виділення коштів з державного бюджету на відшкодування у відповідні роки недоотриманої заробітної плати суддям, які працювали на посаді судді у зазначений період. Відповідно до ч. 2 ст. 35 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів несуть відповідальність за своєчасність, достовірність та зміст поданих Міністерству фінансів України бюджетних запитів. Бюджетний кодекс України та Положення про Міністерство фінансів України не передбачають підстав для фінансування заборгованості заробітної плати з міністерства на користь позивача, тому позовні вимоги до Міністерства фінансів України задоволенню не підлягають.

Позивачка ОСОБА_3 в обгрунтування своєї апеляційної скарги зазначила, що вона має право на отримання заробітної плати у відповідності зі ст.. 44 Закону України «Про статус суддів» з часу набрання чинності постанови окружного адміністративного суду м. Київа від 21 травня 2008 року, тобто з 19 серпня 2009 року, не відповідає принципу верховенства права. Також позивачка зазначила, що вирішується трудовий спір, а тому при його вирішенні необхідно мати на увазі вимоги норм законів, що регулюють виплату заробітної плати.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Перевіривши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи, колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що позивачка з 05.06.2010 року і по теперішній час працює на посаді судді Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області. Їй було встановлено оклад, виходячи з мінімальної заробітної плати у розмірі 332 гривні, встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі Законів України про Державний бюджет України на 2008-2010 роки.

Відповідно до ст. 122 Закону України «Про судоустрій України», яка регулює питання матеріально-технічного забезпечення судів, суди та інші установи, що мають статус юридичної особи, забезпечують поточні потреби своєї діяльності самостійно або на підставі окремих замовлень через державну судову адміністрацію. При цьому суди не здійснюють матеріальне забезпечення суддів. До того ж у міськрайонних судах загальної юрисдикції відповідний відділ, який здійснював би виплату заробітної плати суддям, відсутній. Отже органами, які здійснюють матеріальне забезпечення суддів, є Державна судова адміністрація України та її територіальні управління.

Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя, та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 року затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року, визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно того, що постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність лише з 19.08.2009 року, тобто з часу набрання чинності рішенням суду першої інстанції та є обовязковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з цього моменту відповідач ТУ ДСА України в Донецькій області зобовязане було застосовувати постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати, починаючи з 19 серпня 2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI та Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI, який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Між тим, заробітна плата позивачки, з 19 серпня 2009 року обчислювалась, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік, що свідчить про безумовне порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення.

Згідно ст. 125 Закону України «Про судоустрій» державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює організаційне забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції, а також інших органів та установ судової системи відповідно до цього Закону. Територіальні управління державної судової адміністрації утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. ТУ ДСА підпорядковуються Державній судовій адміністрації України.

Відповідно до п. 9 ст. 126 вказаного Закону державна судова адміністрація виконує функції головного розпорядника бюджетних коштів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 128 даного Закону територіальні управління державної судової адміністрації є територіальними органами Державної судової адміністрації України, які здійснюють свою діяльність на основі положення про державну судову адміністрацію, яке затверджується указом Президента України за поданням Прем'єр-міністра України, погодженим із Радою суддів України.

З огляду на зазначене Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865.

Крім того, відповідно до ст. 32-37 Бюджетного кодексу України 2001 року на Міністерство фінансів України покладено обовязок щодо складання проекту закону про Державний бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України.

Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України (стаття 111 Бюджетного кодексу України).

У межах своїх повноважень Мінфін України організовує виконання актів законодавства і здійснює систематичний контроль за їх реалізацією.

Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги Мінфіну України, що видатки, передбачені в Державному бюджеті України на відповідні роки на оплату праці суддів були фактично здійснені на 100%, оскільки нарахування заробітної плати позивачці на підставі скасованого (недіючого) пункту вищезазначеної Постанови Кабінету Міністрів України є незаконним.

На підставі вищезазначеного, судова колегія дійшла до висновку, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, Міністерства фінансів України та Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 9 листопада 2010 року у справі № 2а-23013/10/0570 залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особами, які беруть участь у справі і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Судді: В.В. Попов

ОСОБА_2