Справа № 1324/1894/12,2а/457/2/16
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Справа № 876/3416/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Качмара В.Я., Рибачука А.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційні скарги Львівської міської ради і ОСОБА_2 на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про відновлення прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради в якому просив визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача у позбавленні його отримати ділянку безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнати протиправною бездіяльність відповідача у зв'язку з не винесенням рішення, щодо передачі йому безоплатно у власність земельну ділянку по вулиці Кастелівка в м.Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку; зобов'язати відповідача забезпечити та гарантувати його Конституційні та законні права, змінити призначення даної земельної ділянки на «земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку» та винести рішення, яким передати безоплатно дану земельну ділянку по вул. Кастелівка м. Львів, позначену/виділену на плані місцевості, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку; визнати протиправним та скасувати рішення Львівської міської ради про відмову у безоплатному переданні йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку; зобов'язати відповідача не обмежувати його права та передати йому безоплатно у власність земельну ділянку по вул. Кастелівка в м. Львові для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Львівської міської ради у зв'язку з не винесенням на розгляд сесії проекту рішення, щодо розгляду питання передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Львівська міська рада і ОСОБА_2 подали апеляційні скарги на неї.

Львівська міська рада в своїй апеляційній скарзі просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги Львівська міська рада зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята у зв'язку із неправильним трактуванням і застосуванням норм матеріального права. Також, Львівською міською радою зазначається, що земельна ділянка яку вказував у своїй заяві ОСОБА_2 була зареєстрована за освітнім закладом і не могла бути надана позивачу, а тому жодної протиправної бездіяльності та неправомірних дій із сторони органу місцевого самоврядування в особі Львівської міської ради не було та не могло бути.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просив постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови та постановити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суддя Марчук В.І. не розібрався до кінця у справі і в суті позовних вимог в яких відмовив. Також, ОСОБА_2 зазначив, що просив суд не виносити рішення, замість Львівської міської ради, а просив зобов'язати вчинити дії та виконати обов'язок у відповідності до Закону.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

25 травня 2006 року позивач звернувся з заявою до голови Львівської міської ради, в якій просив надати в користування на 25 років земельну ділянку під капітальне будівництво, по вул. Кастелівка для здійснення підприємницької діяльності.

Вищевказана заява була розглянута Управлінням архітектури і містобудування Львівської міської ради про що було повідомлено позивача листом №З-П-10655/20 від 07 червня 2006 року. В даному листі зазначалось, що територія на вул. Кастелівка, між існуючим гаражним кооперативом та будинком №40, зарезервована для будівництва освітнього закладу.

14 червня 2006 року ОСОБА_2 звернувся у Львівську міську раду з проханням надати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1

07 липня 2006 року Управління архітектури і містобудування Львівської міської ради повідомило позивача листом №З-П-12198/20, що вичерпні роз'яснення по питанню надання земельної ділянки на вул. Кастелівка для будівництва індивідуального житлового будинку, йому вже було надано листом №З-П-10655/20 від 07 червня 2006 року.

Відповідно до ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Згідно із п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях, сільської, селищної, міської ради вирішується питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов в частині визнання протиправною бездіяльність Львівської міської ради у зв'язку з не винесенням на розгляд сесії проекту рішення, щодо розгляду питання передачі ОСОБА_2 безоплатно у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, так як розгляд заяви позивача повинен був відбуватись під час пленарного засідання сесії, однак відповідачем не надано доказів, що такий розгляд відбувся.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити та гарантувати позивачу його Конституційні та законні права, змінити призначення земельної ділянки на «земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку» та винести рішення, яким передати безоплатно дану земельну ділянку по вул. Кастелівка м. Львів, позначену/виділену на плані місцевості, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, то колегія суддів вважає зазначити, що вирішення питань щодо зміни призначення земельної ділянки та прийняття рішення про передачу безоплатно земельну ділянку, належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а відтак суд не повноважний перебирати функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, адміністративний суд в даному випадку не може втручатись в діяльність колегіального органу - Львівської міської ради і зобов'язувати її вчиняти певні дії щодо земельної ділянки (зміна призначення чи передання у власність). При цьому, покликання позивача на п.2 ч.4 ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України, де зазначено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, то колегія суддів вважає зазначити, що в даній справі така вимога не може застосуватись, так як у відповідача - Львівської міської ради є право на прийняття рішення, щодо надання земельної ділянки, а не обов'язок.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Львівської міської ради про відмову у безоплатному переданні позивача земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, то колегія суддів вважає зазначити, що доказів про існування такого рішення не надано, а тому дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Львівської міської ради і ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2016 року по справі №1324/1894/12 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя В.Я. Качмар

Суддя А.І. Рибачук