Справа № 815/1015/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/1015/16

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Макогон С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016р. у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" до Державної служби інтелектуальної власності України, за участю третьої особи Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності (УКРПАТЕНТ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязати прийняти рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

10.03.2016р. приватне акціонерне товариство Одеський завод шампанських вин звернулось до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016р. №439, зобовязати Державну службу інтелектуальної власності України прийняти рішення про відповідність позначення 1896 умовам надання правової охорони відносно всього переліку товарів 20 та 33 класів, зазначених у заявці від 05.09.2014р. № m 204 12561.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно відмовлено ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" в реєстрації знаку для товарів і послуг - "1896" за заявкою від 05.09.2014р. № m 204 12561, з посиланням на те, що вказаний знак не підпадає під жодну з категорій позначень, встановлених Законом України Про охорону прав на знаки для товарів та послуг та Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України №116 від 28.07.1995р., які не мають розрізняльної здатності. Також, застосування позначення 1896 на укупорювальних товарах до пляшок, а також на пакуванні (пляшка, коробка з пляшками), етикетки на пляшку, у будь-якого споживача викликає уявлення про те, що 1896 є датою, а не кількістю товару або відстанню, у звязку з чим поєднання знаку із товаром чітко вказує на характер позначення дати. До того ж, у виробництві будь-яких товарів, зокрема, харчових продуктів суттєвим є дата створення підприємства, та чим вона раніша, тим така дата має більшу вагу, оскільки свідчить про тривалість виготовлення товарів, та наявність старих традицій його виготовлення. Так, діяльність ПрАТ Одеський завод шампанських вин повязана з 1896 роком, оскільки це є датою створення підприємства, яке займається виготовленням шампанських та ігристих вин, у звязку з чим зазначається на етикетках та пакуванні товарів 33 класу.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що за результатами проведення кваліфікаційної експертизи заявки ПрАТ Одеський завод шампанських вин від 05.09.2014р. № m 204 12561, встановлено, що має місце можлива відмова у реєстрації знака відносно усього переліку товарів та послуг, оскільки заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності, а також з підстав того, що 1896 - є простим поєднанням певної кількості цифр, та може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів, та виробника. У звязку з чим, на адресу заявника направлено повідомлення від 29.09.2015р. № 30751, за результатами розгляду якого ОСОБА_2 23.11.2015р. від ПрАТ Одеський завод шампанських вин отримано лист з доводами на користь реєстрації знака. Однак, враховуючи те, що доводи заявника на користь реєстрації знака не спростували відсутності розрізняльної здатності заявленого позначення, за наслідками проведеної кваліфікаційної експертизи заявки, було установлено, що заявлене позначення не відповідає умовам правової охорони, визначеної п.2 ст.6 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів та послуг.

Справу розглянуто за відсутністю третьої особи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позов.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

05.09.2014р. ПрАТ Одеський завод шампанських вин звернулось до ДП "Український інститут промислової власності" Державної служби інтелектуальної власності України (ОСОБА_2) із заявою № m 204 12561 про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні в 20 класі (корки для пляшок), та 33 класі (алкогольні напої), у якій на реєстрацію, як знак, заявлено комбінацію цифр, які утворюють число 1896, яке є датою заснування підприємства заявника.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 на адресу позивача надіслано повідомлення від 29.09.2015р. №30751 за підписом головного експерта ОСОБА_3, в якому зазначено, що відповідно до п.4.5.1 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України від 28.07.1995р. № 116, зареєстрованого в Мінюсті України 02.08.1995р. за № 276/812 (далі - Правила № 116) можлива відмова у реєстрації знака відносно усього переліку товарів і/або послуг, оскільки згідно з п.2 ст.6 Закон України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг від 15.12.1993р. № 3689-ХІІ (далі - Закон № 3689-ХІІ), заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності; 1896 є простим поєднанням певної кількості цифр і може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів, та будь-якого виробника. Також в означеному повідомленні №30751 від 29.09.2015р. до відома позивача доведено, що у випадку незгоди з наведеними підставами, заявник має право протягом двох місяців від дати отримання даного повідомлення подати до ОСОБА_2 мотивовану відповідь з доводами на користь реєстрації знака (п.4.5.3 Правил).

18.11.2015р. позивач надав головному експерту ОСОБА_2 ОСОБА_3 письмові пояснення та зазначив, що подане до реєстрації, як знак для товарів та послуг, позначення 1896 є комбінацією цифр, яка утворює число, та не підпадає під жодну з категорій позначень, встановлених Законом №3689-ХІІ та Правилами №116, які не мають розрізняльної здатності. Також, у вказаному зверненні патентним повіреним ОСОБА_4 наголошено, що застосування на укупорювальних товарах до пляшок, та на пакуванні (пляшка, коробка з пляшками), етикетці на пляшку позначення 1896 у споживача викликає уявлення про те, що 1896 є датою, а не кількістю товару або відстанню, у звязку з чим поєднання знаку із товаром чітко вказує на характер позначення дати. До того ж, у виробництві будь-яких товарів, зокрема, харчових продуктів суттєвим є дата створення підприємства, та чим вона раніша, тим така дата має більшу вагу, оскільки свідчить про тривалість виготовлення товарів, та наявність старих традицій його виготовлення. Так, діяльність ПрАТ Одеський завод шампанських вин повязана з 1896 роком, оскільки це є датою створення підприємства, яке займається виготовленням шампанських та ігристих вин, у звязку з чим зазначається на етикетках та пакуванні товарів 33 класу. На підтвердження цього посилання заявником надані витяги з друкованих державних видань та етикетки з використанням позначення "1896" за різні роки у кількості 10 шт.

15.01.2016р. ОСОБА_2 складено висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи №439, за підписом головного експерта ОСОБА_3, у якому зазначено, що згідно з п.2 ст.6 Закон України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг, заявлене позначення для всіх товарів 20 та 33 класів не має розрізняльної здатності; знак "1896" є простим поєднанням певної кількості цифр і може використовуватись у різних випадках для зазначення на рік, відстань, кількість, тощо відносно будь-яких товарів будь-якого виробника.

Вказаний висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи від 15.01.2016р. №439 затверджено начальником управління правового забезпечення промислової власності Державної служби інтелектуальної власності України ОСОБА_5, та набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з невідповідності заявленої ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" комбінації цифр "1896" умовам надання правової охорони через відсутність розрізняльної здатності та в звязку з цим правомірності прийнятого Держслужбою інтелектуальної власності України рішення № 439 від 15.01.2016р.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні є Закон № 3689-XII.

У статті 1 названого Закону надано визначення термінів, що вживаються у ньому, розкрито і зміст терміну «знак» - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 3689-XII правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Частиною 2 цієї статті Закону № 3689-XII визначено, що об'єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Згідно частини 4 статті 5 Закону № 3689-XII обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеними до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг.

Частина 2 ст.6 Закону № 3689-ХІІ встановлює, що не можуть одержати правову охорону також позначення, які звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання.

Вимоги до заявки, правила подання та процедуру розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг встановлені Правилами складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затвердженими наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 року № 116.

Відповідно до пункту 4.3.1.3 Правил №116 при перевірці позначення, заявленого на реєстрацію як знак, щодо наявності підстав для відмови в наданні правової охорони, відповідно до пункту 2 статті 6 Закону, встановлюється, чи не являються позначення такими, що: а) не мають розрізняльної здатності; б) є загальновживаними як позначення товарів певного виду; в) являють собою загальновживані символи і терміни; г) вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту; ґ) є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Згідно з п.п. 4.3.1.4 п.4.3 розділу 4 Правил № 116, до позначень, що не мають розрізняльної здатності, відносяться: позначення, які складаються лише з однієї літери, цифри, лінії, простої геометричної фігури, що не мають характерного графічного виконання; реалістичні зображення товарів, якщо вони заявляються на реєстрацію як знак для позначення цих товарів; тривимірні об'єкти, форма яких обумовлена виключно функціональним призначенням, якщо такий об'єкт заявляється як знак; загальновживані скорочення; позначення, які тривалий час використовувались в Україні кількома виробниками як знаки для товарів, що мають спільну якість або інші характеристики, і втратили розрізняльну здатність як індивідуальні знаки відносно таких товарів.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що позначення "1896"для товарів 20 та 33 класів за заявкою від 05.09.2014р. № m 204 12561 є комбінацією цифр, що утворює число, тому не підпадає під жодну з категорій позначень, встановлених Законом № 3689-ХІІ та Правилами №116, які не мають розрізняльної здатності.

Судом першої інстанції надана невірна оцінка доводам позивача, що 18.11.2015р. ПрАТ "Одеський завод шампанських вин", направляючи відповідь на повідомлення ОСОБА_2 від 29.09.2015р.№ 30751, не надав докази на підтвердження позначення розрізняльної здатності щодо вказаних у заявці товарів.

Так, заперечуючи проти того, що позначення "1896" може використовуватися у різних випадках для зазначення року, відстані, кількості тощо, відносно будь-яких товарів будь-якого виробника, позивач зазначав, що реєстрація знаку "1896" здійснюється у відношенні товарів 20 класу, повязаних із товарами для укупорювання пляшок, та у відношенні товарів 33 класу (алкогольні напої).

Таким чином, поєднання товару із знаком вказує на характер позначення - дату.

На підтвердження того факту, що 1896 є датою створення підприємства, яке займається виготовленням шампанських та ігристих вин, ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" надані відповідні історичні свідчення, які в т.ч. містять указ про створення підприємства.

До того ж ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" зазначило, що тривалий час використовує даний знак "1896" на етикетках та пакуванні товарів 33 класу та відповідно до ч.1 ст.15 розділу 2 Угоди про торгівельні аспекти прав інтелектуальної власності, прийнятої 15.04.1994р. в рамках Марракеської Угоди про заснування Світової організації торгівлі, до якої Україна вступила 16.05.2008р., саме тривале використання знаку надає йому розрізняльної здатності та підставою для його реєстрації (а.с.98-100).

Наведене, на думку судової колегії, свідчить про надання заявником ОСОБА_2 достатніх доказів на підтвердження належності позначення "1896" виробнику товару - ПрАТ "Одеський завод шампанських вин", яке відповідає даті його створення.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта, судова колегія враховує, що відповідно до частини 1 та 2 статті 5 Закону № 3689-ХІІ спеціальне законодавство України не обмежує позивача у реєстрації знаку для товарів у вигляді комбінації цифр, які утворюють дату створення підприємства.

До того ж судова колегія враховує міжнародні норми права, а саме Угоду про торгівельні аспекти прав інтелектуальної власності, прийнятої 15.04.1994р. в рамках Марракеської Угоди про заснування Світової організації торгівлі, до якої Україна вступила 16.05.2008р.

Відповідно до ч.1 ст.15 зазначеної Угоди будь-який знак або сполучення знаків, що дають змогу відрізнити товари або послуги одного підприємства від товарів або послуг іншого підприємства, мають здатність утворювати торговий знак. Такі знаки, зокрема слова, що включають імена осіб, літери, цифри, фігуральні елементи та сполучення кольорів, а також будь-яке сполучення таких ознак, мають право бути зареєстрованими як торгові знаки. Якщо ознаки природно не дають змогу розрізнити відповідні товари та послуги, члени можуть запровадити реєстрацію залежно від відмінності, що набувається завдяки використанню. Члени можуть вимагати як умову реєстрації, щоб знаки сприймалися візуально.

До того ж пп.4.3.1.8 п.4.3 Правил № 116 передбачає, що при прийнятті рішення про можливість реєстрації знака, який містить позначення, що зазначені в пункті 4.3.1.3 а), б), в), г) Правил (в т.ч. щодо позначень, які не мають розрізняльної здатності), ураховуються всі відомості, що свідчать на користь реєстрації знака, зокрема, вимога заявника про застосування статті 6 quinquies Паризької конвенції і особливо тривалість використання знака, якщо відповідні відомості надані заявником. У разі необхідності від заявника можуть запросити додаткові матеріали.

Апелянт, посилаючись на незаконність прийнятого Державною службою рішення, зазначає, що при проведення кваліфікаційної експертизи в порушення ч.15 ст.10 Закону № 3689-ХІІ не використовувалась інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання.

Так, ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" до закладу експертизи на підтвердження тривалого використання позначення "1896" надав витяги з видань: "Путь к признанию. Страницы истории Одесского завода шампанских вин (ХІХ- ХХІ)", витяг з каталогу Всеукраїнського конкурсу якості продукції (товарів, робіт, послуг) - "100 кращих товарів України" в 2005 році, витяг з книги "Золоті торгові марки" 2002 року.

Відповідач не заперечує проти того, що датою утворення підприємства позивача є 1896 рік, не спростовує того, що при подачі заявки в якості доказів тривалого використання позначення "1896" надані етикетки продукції ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" у кількості 10 примірників за різні роки (а.с.95-96, 13-21).

Оскільки при складанні кваліфікаційного експертного висновку ОСОБА_2 не враховані підтвердження належності позначення "1896" до ПрАТ "Одеський завод шампанських вин", як дата створення підприємства, а також тривалість використання позначення "1896" на етикетках товару 33 класу зазначеного підприємства, відсутність факту використання вказаного знаку іншим підприємством, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість такого експертного висновку та, як наслідок, протиправність та незаконність рішення відповідача про відмову позивачу у реєстрації знаку.

Доводи суду першої інстанції, що відповідно до ст.10 Закону № 3689-ХІІ, враховуючи висновок кваліфікаційної експертизи ОСОБА_2 про невідповідність позначення умовам надання правової охорони, відповідач не мав можливості приймати рішення щодо реєстрації знака на власний розсуд всупереч висновку експертизи, судова колегія вважає неспроможними та такими, що не перешкоджають позивачу в оскарженні відповідного рішення відповідача.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 436/2011 (далі - Положення № 436), Державна служба інтелектуальної власності України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра освіти і науки України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону № 3689-ХІІ установа (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності) забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них; видає свідоцтва на знаки для товарів і послуг, забезпечує їх державну реєстрацію.

Пунктом 4 Положення №436 передбачено, що Державна служба відповідно до покладених на неї завдань, у тому числі організовує в установленому порядку експертизу об'єктів права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об'єкти права інтелектуальної власності; здійснює державну реєстрацію та ведення обліку об'єктів права інтелектуальної власності, проводить реєстрацію договорів про передачу прав на об'єкти права інтелектуальної власності, що охороняються на території України, ліцензійних договорів; визначає уповноважені заклади експертизи та доручає їм проведення експертизи заявок.

Дійсно, частина 3 ст.10 Закону № 3689-ХІІ передбачає прийняття Державною службою рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг на підставі висновку ОСОБА_2 шляхом його затвердження.

Разом з тим, правомірність прийняття ОСОБА_2 відповідного висновку може бути оцінена лише при оскарженні рішення Державної служби в судовому порядку або до Апеляційної палати, яке передбачено ч.1 ст.15 Закону № 3689-ХІІ.

Тому мотивування відмови у позові наявністю висновку кваліфікаційної експертизи ОСОБА_2, як беззаперечного доказу правомірності оскаржуваного рішення відповідача, не відповідає положенням ст.2 КАС України, якою адміністративний суд має керуватися при розгляді справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, ЄСПЛ неодноразово підтверджував позицію, що одним з із аспектів права на суд є право на доступ до суду. При цьому "тільки інституція, яка має повну юрисдикцію, включаючи право скасовувати оскаржені рішення з будь-яких підстав, як з питань факту, так і з питань права, відповідає поняттю суд" у розумінні п.1 ст.6 Конвенції (п.118 рішення від12.07.2005р. у справі "Молдован та інші проти Румунії"). "Повна юрисдикція" означає,що суд має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів, встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п.70 рішення від 28.06.1990р у справі "Обермейєр проти Австрії", п.155 рішення від 04.03.2014р. у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Крім того, у рішенні від 31.07.2008р. у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" ЄСПЛ зазначив, що відмова національного суду переглянути оцінку, яку адміністративний орган дав доказам у справі при прийнятті дискреційного рішення і які мали вирішальне значення при прийнятті цього рішення, вважається порушенням права особи на доступ до суду, що гарантовано п.1 ст.6 Конвенції.

Оцінюючи рішення Державної служби про відмову позивачу у реєстрації позначення "1896", як протиправне та таке, що не ґрунтується на нормах національного законодавства та норм міжнародного права, судова колегія враховує наявність зареєстрованих цією ж службою таких знаків для товарів і послуг:

- позначення "1894" для товарів класу № 20 та класу № 33 для ДК "Національне виробничо-аграрне об'єднання "Масандра", свідоцтво № 162705 від 25.10.2012р.,

- позначення "1863" для товарів класу № 33 для ГСХ Трейдмаркс Лімітед Афродітіс (вина Гулієвих), свідоцтво № 71427 від 15.01.2007р.,

- позначення "1715" для товарів класу № 32, класу № 35, класу № 43 для ПАТ "Карлсберг Україна", свідоцтво № 62417 від 15.05.2006р., та ще 8 аналогічних випадків, за якими позначення у вигляді комбінації цифр зареєстровані Державною службою інтелектуальної власності (а.с.29-39).

Таким чином, відповідач, зареєструвавши вищеозначені знаки для товарів і послуг, які в певних випадках є аналогічними з позначенням позивача, визнавав їх такими, що відповідають умовам правової охорони, мають розрізняльну здатність та відповідають законодавству.

Вказані обставини, окрім вищезазначеного, свідчать про необєктивність та вибірковість позиції ОСОБА_2 та Державної служби інтелектуальної власності України при прийнятті рішення за заявкою позивача щодо реєстрації знаку для товарів, що є неприпустимим.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Державної служби інтелектуальної власності від 15.01.2016р. № 439.

Що ж до вимог позивача про зобов'язання відповідача зареєструвати позначення "1896" стосовно заявлених товарів класу №20 та класу № 33, судова колегія зазначає, що такі повноваження відносяться до дискреційних повноважень Державної служби інтелектуальної власності. Таким чином, позов у цій частині підлягає частковому задоволенню шляхом зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України повторно розглянути питання про реєстрацію знака за заявкою ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" № m 204 12561 від 05.09.2014р. з урахуванням обставин, які стали підставою для скасування рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016 року № 439.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не врахував наведені норми національного та міжнародного права, в звязку з чим прийшов до помилкового висновку про необґрунтованість та незаконність позову ПрАТ "Одеський завод шампанських вин".

Відповідно до ст.202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016р. - скасувати з прийняттям нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову приватного акціонерного товариства "Одеський завод шампанських вин" до Державної служби інтелектуальної власності України, за участю третьої особи Державного підприємства Український інститут інтелектуальної власності, про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязати прийняти рішення.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016 року № 439 про невідповідність позначення умовам надання правової охорони заявки ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" № m 204 12561 від 05.09.2014р. про реєстрацію знака для товарів і послуг в Україні в 20 класі (корки для пляшок), та 33 класі (алкогольні напої) у вигляді комбінації цифр, які утворюють число "1896".

Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України повторно розглянути питання про реєстрацію знака за заявкою ПрАТ "Одеський завод шампанських вин" № m 204 12561 від 05.09.2014р. з урахуванням обставин, які стали підставою для скасування рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 15.01.2016 року № 439.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян