Справа № 804/3050/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 р. Справа № 804/3050/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддяОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2,
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -
Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз, в якому просить:
- стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 3203979,10 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на ст. 19, ст. 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні стосовно порушення відповідачем порядку сплати адміністративно-господарських санкцій за робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд адміністративний позов задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив , що відповідачем вжиті передбачені чинним законодавством заходи з забезпечення працевлаштування інвалідів.
Розглянувши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз зареєстроване у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.
Позивачем за не працевлаштування 70 інвалідів на підприємстві ПАТ по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз за 2015 рік нараховані адміністративно-господарські санкції у сумі 3203979грн. 10коп. На обґрунтування зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій позивач подав до суду акт правильності розрахунків №50 від 10.03.16р.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
У відповідності з Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року № 1434, Фонд соціального захисту інвалідів (далі - Фонд) є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінпраці та підпорядковується йому. Фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені. Для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду. Положення про територіальні відділення затверджує директор Фонду.
Згідно Положенню про Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженому наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 21.05.2011 року № 81, відділення Фонду здійснює, зокрема, збір сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Відділення Фонду є юридичною особою, може бути позивачем і відповідачем у судах різних інстанцій.
Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.
Отже, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів при реалізації ним прав, передбачених законодавством, є суб'єктом владних повноважень.
Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Відповідно до статті 19 Закону України від 21.03.1991 року № 875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (надалі - Закон № 875) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Судом встановлено, що відповідач згідно поданого Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік повинен був створити у 2015 році 181 робоче місце для працевлаштування інвалідів (відповідно до середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу 4544 осіб).
Статтею 20 Закону № 875 встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.
Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Згідно з п. 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 03.05.95 р. N 314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участі представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.
Згідно вказаного Положення, державна служба зайнятості повинна вести облік інвалідів, які звернулися за допомогою у працевлаштуванні; сприяти працевлаштуванню інвалідів, які звернулися з проханням, з урахуванням рекомендацій МСЕК та щоквартально подавати місцевим органам соціального захисту населення інформацію про працевлаштування інвалідів.
Згідно п. 5 зазначеного Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.
Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Отже, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у звязку із скоєнням правопорушення. То ж такі санкції не можуть застосовуватись у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому субєкт господарювання вжив усіх передбачених Законом України Про основи соціальної захищеності інвалідів заходів для працевлаштування останніх, тобто коли у його діях відсутній склад правопорушення.
З матеріалів справи встановлено, що за 2015 календарний рік штат відповідача мав включати 181 робоче місце, передбачене для працевлаштування інвалідів. З них 70 створених робочих місць для працевлаштування інвалідів зашилися вакантними.
Вказані обставини підтверджуються даними звіту позивача за формою 10-ПІ за 2015 рік, наданими відповідачем списками працюючих інвалідів, звітами відповідача за формою 3-ПН та актом №50 від 10.03.16р.
Судом встановлено, що відповідач протягом 2015 року інформував районні центри зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування інвалідів шляхом надання звітів про наявність робочого місця та потребу у працівниках за формою N 3-ПН.
У судовому засіданні представником відповідача надані копії звітів про наявність вакансій за 2015 рік з відповідними відмітками про отримання Дніпродзержинським міським центром зайнятості та районними центрами зайнятості по Дніпропетровській області, які долучені до матеріалів справи.
Крім того, відповідач та його структурні підрозділи протягом 2015 року звертались з листами до відповідних центрів зайнятості, в яких просили направляти останнім інвалідів робочих груп, а також самостійно розміщували оголошення про наявність вакантних посад для інвалідів в місцевих газетах («AVISO»Дніпропетровськ), в мережі Інтернет та на сайті компанії, докази чого наявні в матеріалах справи.
Суд критично оцінює доводи позивача стосовного того, що ПАТ Дніпропетровськгаз не звертався до Жовтневого районного центру зайнятості зі звітами за формою 3-ПН, а отже не було створено робочі місця в належній кількості, а саме 70 робочому місці, оскільки з матеріалів справи видно, що ПАТ Дніпропетровськгаз (центральний офіс у м.Дніпропетровську) структурними підрозділами якого є Дніпродзержинське управління по експлуатації газового господарства, Нікопольське управління по експлуатації газового господарства, Новомосковське управління по експлуатації газового господарства, Павлоградське управління по експлуатації газового господарства та Самарське виробниче управління газового господарства протягом 2015 року надавало щомісячно звіти за формою З-ПН до різних районних центрів зайнятості, по яких середньооблікова чисельність вакансій для інвалідів була 70 робочих місць. Таким чином, відповідачем у 2015 році було дотримано відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» норматив робочих місць у необхідній їх кількості, передбачених для працевлаштування інвалідів, та організацію їх заповнення (у межах наданих прав та покладених обовязків). Отже, у діях відповідача, відсутні ознаки правопорушення.
Враховуючи, що Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Дніпропетровськгаз вжито всіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, він не може бути притягнутий до відповідальності за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись, оскільки законодавець передбачив для роботодавця обовязок із забезпечення вакантних місць для працевлаштування інвалідів, а не обовязок з пошуку для подальшого їх працевлаштування.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів і не зайняті інвалідами та пені за порушення строків сплати вказаних санкцій.
Керуючись ст. ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськгаз" про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 29 липня 2016 року

Суддя ОСОБА_1