Справа № 212/4535/16-а
Суддя: Чайкін І. Б.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/4535/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2016 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу ЧАЙКІН І.Б., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача в порядку адміністративного судочинства про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинення дій щодо здійснення перерахунку з 01 квітня 2016 року та виплати їй пенсії за віком з урахуванням при визначені розміру такої пенсії підвищення в розмірі 10 відсотків, передбаченого ч.3 ст.29 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , а також фактично виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що вона перебуває на обліку у відповідача та з 06 серпня 2015 року, при досягненні 57 років, їй була призначена пенсія за віком на загальних підставах. До призначення пенсії за віком, вона з 15 квітня 2014 року отримувала пенсію по інвалідності за загальним захворюванням. Після виходу її на пенсію, у 57 років (з 06 серпня 2015 року) їй була призначена пенсія за віком з урахуванням положень ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо підвищення розміру пенсії на 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років. Розмір її пенсії після підвищення становив 3078,31 грн. Згодом, вже у 2016 році їй надійшло повідомлення від відповідача стосовно приведення розрахунку пенсії у відповідність до вимог закону та зниження її розміру до 2807,25 грн., зазначивши, що начебто підвищення, яке передбачене ст. 29 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», їй не повинно виплачуватись у подальшому. У зв'язку з чим, вона звернулась до відповідача із заявою про повернення колишнього розміру пенсії, але отримала відмову у якій зазначено, що підвищення визначається за шестимісячний період між закінченням дії пенсії по інвалідності та до призначення пенсії за віком, а оскільки у її ситуації минуло лише 3 місяці, то жодне підвищення їй не передбачено.

Тому, позивач ОСОБА_2 просить суд зобов'язати Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити з 01 квітня 2016 року перерахунок та виплату їй пенсії за віком з урахуванням при визначенні розміру такої пенсії підвищення в розмірі Ю відсотків, передбаченого ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також фактично виплачених сум.

Відповідач Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської областім. Кривого Рогу надало до суду письмові заперечення на позов, в яких позов не визнає, просить в його задоволенні відмовити.

Розглянувши справу у відповідності до положень ст. 183-2 КАС України, суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в позові ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку у Криворізькому північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 06 серпня 2015 року.

Відповідно до виписки із акту огляду медико-соціальної експертної комісії від (НОМЕР_1) ОСОБА_2 з 15.04.2014р. по 01.05.2015р. було встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання( а.с.5).

За приписами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 15.04.2014р. ОСОБА_2 була призначена пенсія по інвалідності. (а.с.44)

02.04.2015 року за результатами огляду Жовтневої міжрайонної медико-соціальної експертної комісії ОСОБА_2 інвалідом не визнана, виплату пенсії по інвалідності припинено з 01.05.2015р.( а.с. 43)

05.08.2015р. позивачка досягла пенсійного віку, встановленого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (57 років) та з 06.08.2015 р. набула право на призначенні пенсії за віком.

06.08.2015р. була призначена пенсія за віком позивачці і виплачується у розмірах, визначених нормами чинного законодавства ( а.с.41).

Щодо права ОСОБА_2 на підвищення пенсії у розмірі 10 відсотків згідно ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід зазначити наступне.

Згідно ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців. При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Згідно частини третьої названої статті, жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Визначаючи відсоток підвищення пенсії, на який, як на думку позивача, вона має право, ОСОБА_2 виходила з того, що пенсія за віком їй призначена у 57 років, тобто на два роки пізніше, ніж 55, як це зазначено у ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у зв'язку з чим, такий відсоток становить 10 (24 : 6 х 2,5)

Проте, аналіз наведеної норми свідчить про безумовний взаємозв'язок частини третьої із частиною першою, в частині визначення права на підвищення пенсії за віком, у разі виходу на неї у більш пізній вік, ніж передбачений абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Тобто, позивач, яка народилася 05.08.1958 року набула право на пенсію за віком 06.08.2015 року, тобто у 57 років.

Згідно ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тим більш, як вірно зазначає управління Пенсійного фонду, в даному випадку мало місце не призначення пенсії за віком, а виплата пенсії по інвалідності. Згідно матеріалів справи, позивач до 01.05.2015 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено вичерпний перелік видів пенсійних виплат які призначаються відповідно до цього Закону і виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, а саме:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 названого Закону, чітко визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В даному випадку, мало місце саме припинення виплати пенсії по інвалідності та призначення пенсії за віком, в рамках одного Закону - Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави вважати, що позивач звернулась за пенсією з більш пізнього віку, відсутні. Відповідно, відсутні і підстави для застосування ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини та прийшовши до переконання про наявність підстав для прийняття постанови у даній адміністративній справі у скороченому провадженні, керуючись п. «е» ст.55 Закону, ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000р., ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 7-14, 99, 100, 122, 158-163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І. Б. Чайкін