Справа № 718/864/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 718/864/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мізюк В.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

17 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про оскарження рішення субєкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2016 року позивач звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0793/20909/16 від 25 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та стягнення штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2016 року позов задоволено: визнано незаконною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №0793/20909/16 від 25 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та стягнення з нього штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання як необґрунтованого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 04 березня 2016 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0793/20909/16.

25 березня 2016 року заступник начальника Львівської митниці ДФС, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил за ознаками вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, постановив: визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 гривень.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є нерезидентом, а тому має право на ввезення автомобіля для власного користування строком на 1 рік, внаслідок чого постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною 2 статті 459 МК України встановлено, що суб'єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК України встановлено, що для автомобільного транспорту строк транзитного перевезення становить 10 днів.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що згідно з протоколом №0793/20909/16 04 березня 2016 року близько 19:12 години в зону митного контролю по смузі руху «зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «Mercedes Benz A200», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який слідував з України в РП. В ході митного контролю вказаного транспортного засобу виявилось, що ОСОБА_2 30 січня 2016 року о 12:10 годині через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Mercedes Benz A200» реєстраційний номер НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати митних платежів, на строк 10 діб.

Таким чином, ОСОБА_2 станом на 04 березня 2016 року перевищив більше, ніж на десять діб, встановлений ч. 1 ст. 95 МК України строк доставки товару, автомобіля, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України. Протокол містить також письмові пояснення ОСОБА_2, який вказав, що з даним протоколом не згідний та надав усі документи про перебування авто на ремонті.

Із вказаного протоколу встановлено, що на момент перетину кордону позивачем надано відповідні документи, що підтверджують факт ремонту автомобіля. Також 03 березня 2016 року останній звернувся з повідомленням до Львівської митниці ДФС щодо поломки транспортного засобу.

В той же час зі змісту постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 25 березня 216 року судом встановлено, що позивач визнав факт вчиненого правопорушення, надав документи про ремонт автомобіля з 04 лютого 2016 року по 04 березня 2016 року. Вказана постанова винесена в присутності ОСОБА_2, що підтверджується підписом позивача на постанові.

Таким чином, перевищення десятиденного терміну, встановленого законом для транзиту автомобіля, позивач під час винесення постанови мотивував перебуванням транспортного засобу на ремонті.

Статтею 460 встановлено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно з Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобiв, що перемiщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, до обставин непереборної сили належить смерть власника ТЗ; стихiйне лихо (пожежа, повiнь, iнше стихiйне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портiв тощо, закриття шляхiв, проток, каналiв, перевалiв); вiйськовi дiї чи надзвичайний стан у регiонi, через який перемiщується ТЗ; страйк; злочиннi дiї третiх осiб, спрямованi проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливiсть подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; iншi схожi за характером обставини чи подiї.

Разом з тим, належних документів, які б свідчили про зазначені вище обставини, позивачем не надано ні відповідачу під час винесення постанови, ні суду під час прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у ч. 1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст. 192 МК України.

Частиною 1 статті 192 МК України встановлено, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Разом з тим, у відповідності до ст. 192 МК України до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів в термін до завершення визначеного митницею строку транзиту, позивач вчасно не звернувся.

Під час оскарження постанови про притягнення до відповідальності та накладення штрафу від 25 березня 2016 року позивач, в обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 470МК України є протиправним, оскільки він є громадянином - нерезидентом, а тому в силу вимог ст. 380 МК України має право на ввезення на митну територію України транспортних засобів особистого користування строком до одного року.

Оцінюючи вказані обставини, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною 1 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Як встановлено ч. 2 ст. 380 МК України, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у ст. 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об'єктом оподаткування митними платежами.

Відповідно до п. 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезидентами є фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Згідно з п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України резидентами є фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач є громадянином України та має постійне місце проживання в Україні, про що свідчить наявність відповідної відмітки в паспорті громадянина України, та не знятий з реєстрації.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач є резидентом, тому транспортний засіб було ввезено ним на митну територію України в режимі "транзит". При цьому такий автомобіль повинен бути вивезений протягом терміну, передбаченого ст. 95 МК України.

Таким чином, на підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_2 вчинено порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дав належну оцінку усім обставинам у справі, що призвело до неправильного вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити повністю.

Постанову Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про оскарження рішення субєкта владних повноважень скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.