Справа № 522/14581/16-а
Суддя: Погрібний С. О.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/769/16
П О С Т А Н О В А

Іменем УКРАЇНИ

«16» серпня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси як адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Погрібного С.О.,

за секретаря судового засідання - Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку письмового провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси щодо відмови у перерахунку розміру його пенсії за вислугу років, визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси № 197 від 14.07.2016 року про відмову у перерахунку пенсії, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси зробити перерахунок пенсії, виходячи з розміру призначеної йому пенсії - 90% від суми місячного заробітку, відповідно до частини 1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26 листопада 1993 року, в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року, з урахуванням поданої довідки Прокуратури Одеської області від 21 червня 2016 року № 3 про новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати, зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м.Одеси провести перерахунок пенсії та здійснити відповідні виплати недорахованої пенсії відповідно до чинного законодавства й стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. З огляду на вказане позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з іншого, більшого розміру, враховуючи новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати співробітника органу прокуратури, ні ж це визначено відповідачем за попереднім розміром посадового окладу.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про дату, час та місце проведення судового зсідання повідомлявся належним чином, подав письмові заперечення, вимагав відмовити у задоволенні пред'явленого позивачем адміністративного позову у зв'язку із його безпідставністю та необґрунтованістю, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Позивач надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав у повному обсязі.

Суд дослідив надані сторонами документи та матеріали справи, з'ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінив докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, за наслідками чого дійшов наступних висновків, визнає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

За обставинами справи, позивачем заявлено вимоги про визнання неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси щодо непроведення перерахунку його пенсії без обмежень розміру пенсії за віком з урахуванням збільшення посадового окладу та загальний розмір місячної зарплати співробітника органу прокуратури відповідно до довідки, наданої Прокуратурою Одеської області під № 3 від 21 червня 2016 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 одержує пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, яка призначена відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІІ "Про прокуратуру", починаючи з 04 квітня 2002 року.

Згідно з рішенням № 197 від 14 липня 2016 року за підсумками розгляду заяви ОСОБА_4 від 13.07.2016 року № 3949 та доданих до неї документів щодо перерахунку пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», в перерахунку пенсії останньому відмовлено.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону України № 1789-ХІІ "Про прокуратуру". Текст й редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу ОСОБА_1, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону "Про прокуратуру", зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції Закону № 3668-VІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, починаючи з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим питання про підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюються правилами частини тринадцятої, вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є правила частини тринадцятої, вісімнадцятої статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначена правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року, ухваленою в справі № 21-348а13 за позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Феодосії Автономної Республіки Крим про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Таким чином, рішення Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси № 197 від 14.07.2016 року про відмову позивачу здійснити перерахунок пенсії є протиправним, таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 94 КАС України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 гривень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 46, 130 Конституції України, ст. ст. 7-9, 11, 71, 158-160, 162, 163, 167, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІІ "Про Прокуратуру", Рішенням Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, СУД -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку розміру пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір пенсійних виплат, з урахуванням довідки Прокуратури Одеської області від 21 червня 2016 року № 3 про новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Приморському районі м. Одеси провести перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з розміру призначеної пенсії - 90% від суми місячного заробітку, з урахуванням довідки Прокуратури Одеської області від 21 червня 2016 року № 3 про новий посадовий оклад та загальний розмір місячної зарплати - без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 1.01.2016 року, з врахуванням раніше здійснених платежів.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Роз'яснити це рішення суду, вказавши, що рішення суду є підставою для здійснення перерахунку та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90% заробітку у разі підвищення заробітної плати діючим працівникам прокурорсько-слідчого складу за умови надання довідки про складові заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частини рішення), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: С. О. ПОГРІБНИЙ

16.08.2016