Справа № 713/618/16-а
Суддя: Кибич І. А.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 713/618/16-а
Провадження №2-а/713/29/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Кибич І.А.,

з участю секретаря Мірчева О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області про скасування рішення 58-ої сесії Вижницької міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року про затвердження Технічного обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1, Арх.№24-09/2015, площею 1417,70 м.кв., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування рішення 58-ої сесії Вижницької міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року про затвердження Технічного обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1, Арх.№24-09/2015, площею 1417,70 м.кв. до відповідача Вижницької міської ради.

В позові вказував, що згідно договору купівлі-продажу від 28.08.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Вижницької районного нотаріального округу по реєстру №1626 є власником квартири АДРЕСА_1, в якій проживає з 1975 року. Постановою Вижницького районного суду від 11.07.2012 року (справа №2-а-37/12) його позов «про неправомірні дії суб'єкта владних повноважень, скасування рішення відповідача та зобов'язання вчинити певні дії» задоволено в повному об'ємі. Визнано неправомірною відмову відповідача, скасовано рішення п'ятнадцятої сесії 6-го скликання Вижницької міської ради від 12.01.2012 року №15-15/12 про відмову в наданні дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого селянського господарства та надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,0080 га під існуючим фундаментом, для будівництва гаража по АДРЕСА_1, зобов'язано відповідача винести на розгляд чергової сесії питання вищезгаданої вимоги. Дана постанова суду набрала законної сили та видано виконавчий лист.

Згідно поданої 16.04.2007 року до Вижницької міської ради заяви просив виділити землю під реконструкцію сараю, майстерні та гаража згідно виписки з рішення №177 від 04.10.1995 року, оскільки є власником двох сараїв з 1976 року, які побудовані під одним дахом, один з яких майстерня. Вказані сараї Чернівецьке обласне БТІ за №230 від 12.04.1991 року взяло на облік та зареєструвало по будинковолодінню літ. «В» і «Г», які відповідно зведеного оцінюючого акту є чинними.

Посадові особи міської ради умисно не виконують рішення суду всупереч рішення №31-8/07 від 27.04.2007 року, яким 8 сесія 5 скликання Вижницької міської ради надала згоду на виготовлення ним матеріалів (але не дозвіл, як того вимагають проектувальники) попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,0080 га по АДРЕСА_1 для реконструкції сараю та гаражу, із забудованих земель міста на умовах безоплатної передачі у приватну власність. Документація надійно зберігалась у Вижницькій районній архітектурі та ГПВ АП Бюро Вижницької районної ради у папці №2, де був підшитий акт відведення і прив'язки в натурі господарської будівлі забудовника ОСОБА_1, однак дана папка була викрадена у травні 2009 року. На його думку, посадові особи Вижницької міської ради, навмисно не виконують судових рішень, які набрали законної сили у адміністративних справах №2-а-5393/11, 2-а-37/12, 2-а-53/12/2401, 713/211/13-а, №713/794/13-а, постанова Вижницького районного суду Чернівецької області від 26.04.2013 року у справі №713/794/13-а, якою зобов'язано розглянути питання ОСОБА_1, набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.07.2013 року.

Крім того постановою Львівського апеляційного адміністративного суду по справі №2-а-144/09 далі № 16125/10/9104 від 07.07.2011 року встановлено, що він розпочав будівництво гаража не самовільно, а тому в даному випадку відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки.

В ухвалі слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 28.10.2013 року по справі №713/2442/13-к зазначено, що рішення суду не виконуються посадовими особами Вижницької міської ради з 11.07.2012 року, тобто протягом року, що свідчить про порушенням ними вимог ст.124 ч.5 Конституції України. Жодних заходів по виконанню рішення суду посадові особи умисно не здійснюють.

Постановою Вижницького районного суду від 11.09.2012 року (справа №2-а-53/12/2401) його позов «про неправомірні дії суб'єкта владних повноважень, скасування рішення відповідача та зобов'язання вчинити певні дії» задоволено в повному об'ємі. Дана постанова суду набрала законної сили, оскільки ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.11.2012 року апеляційну скаргу Вижницької міської ради, - залишено без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 11.09.2012 року, - без змін.

Посадові особи Вижницької міської ради постійно відмовляють тільки йому одному у наданні дозволу на виготовлення проектної документації на земельні ділянки, в той час як іншим жителям м. Вижниця - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, надає дозволи на земельні ділянки - прибудинкову територію їх багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1. Вони уже захопили північно-західну частину землі площею 0,0233 га.

Крім того міська рада безпідставно та неправомірно винесла рішення 26 сесії 6 скликання №200-26-12 від 28.12.2012 року та рішення 27 сесії 6 скликання №7-27/13 від 24.01.2013 року.

Постановою Вижницького районного суду його адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними та скасовано: рішення 26 сесії 6 скликання Вижницької міської ради від 28.12.2012 року №200-26/12; рішення 27 сесії 6 скликання Вижницької міської ради від 24.01.2013 року №7-27/13; рішення 28 сесії 6 скликання Вижницької міської ради від 20.02.2013 року №18-28/13. Зобов'язано Вижницьку міську раду винести на розгляд чергової сесії та повторно розглянути питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого селянського господарства в м. Вижниця по АДРЕСА_1, та узаконення земельної ділянки площею 0,0080 га під існуючим фундаментом для будівництва гаража в м. Вижниця по АДРЕСА_1, - згідно вимог закону.

Зазначав, що Вижницька міська рада навмисно уже численний раз відмовляє йому щодо надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,0080 га під існуючим фундаментом для будівництва гаража (капітального типу), замість виконання рішень суду. Вижницькою міською радою навмисно внесено зміни до Генерального плану м.Вижниця 1995-1996 років в особистих інтересах, щоб передати за винагороду частками земельної ділянки стороннім особам, а саме ОСОБА_5 - 0,0043 га, ОСОБА_6 - 0,0075 га, ОСОБА_3 - 0,0105 га, ОСОБА_4 - 0-,0010 га.

Крім того, зазначив, що посадові особи Вижницької міської ради, навмисно замовили виготовлення проектно-кошторисної документації, після того як навмисно роздали земельні ділянки та винесли протиправні рішення Вижницької міської ради ще у 2008 році, через що є відсутність площі землі землекористування орієнтовно 0,0233-0,0258 га їхньої прибудинкової території багатоквартирного будинку, 25-В. Саме таке замовлення - демаркації меж свідомо замовлено міським головою м.Вижниця, як протидія дати дозвіл на виготовлення проектної документації ОСОБА_1, розробником якого є ОСОБА_7 Визначені розробником дані різняться в дійсності на місцевості в натурі, вважає, що завідомо сплановано на даний час відсутність землі площею 0,0233 - 0,0258 га виплинуло на неправдиву Декларацію меж до виготовлення Проектно-кошторисної документації, через те, що свідомо сплановано тільки 3/4 сторони їхнього багатоквартирного житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Просить визнати неправомірним та скасувати рішення 58-ої сесії Вижницької міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року про затвердження Технічного обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1, Арх.№24-09/2015, площею 1417,70 м.кв.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений адміністративний позов підтримав повністю, послався на обставини, викладені в позовній заяві, надав письмове пояснення в якому зазначив, що для обслуговування навколо багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, в проектно-кошторисної документації згідно договору №24-09-2015 від 23.10.2015 року, було здійснено неправдиві розрахунки через навмисно завищену кількість 31 проживаючих осіб, що вплинуло на виконання розрахунків прибудинкової території, навмисно було нанесено межі демаркації лише 3/4 сторони, а не навколо даного будинку та навмисно залишено 1/4 сторону даного будинку, без розрахунків обслуговування будинку №25-В та без нанесення решти меж демаркації, щоб витягнути фігуру меж за 30 метрів від даного будинку та захопити навколо фундаменту під будівництво його гаражу його земельну ділянку - нібито там знаходиться прибудинкова територія, для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. Просив позовні вимоги задовольнити. Від призначення по справі судової земельно-технічної експертизи відмовився.

В судове засідання представник відповідача Вижницької міської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника Вижницької міської ради.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено, як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Земельним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

Отже, в розумінні п.1 ч.1 ст.3 КАС України та з урахуванням позиції Конституційного Суду України, викладеного у рішенні від 01.04.2010 року N10-рп/2010, даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень - органу виконавчої влади, що реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції, а тому ця справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

У відповідності до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен при розгляді питання про його цивільні права та обов'язки має право на відкритий та справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Складовою частиною справедливого судочинства, зокрема, є доступ до процедури зо всіма атрибутами контролю, тобто право на судовий контроль органів державної влади.

Частина перша ст.55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 28.08.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Вижницької районного нотаріального округу по реєстру №1626, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.

В житловому будинку по АДРЕСА_1, об'єднання співвласників (ОСББ) не створено.

ОСОБА_1 неодноразово звертався із заявами до Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області про надання у приватну власність земельної ділянки площею 0,0040 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, та узаконення земельної ділянки площею 0,0080 га під існуючим фундаментом для будівництва гаража, які розташовані в м. Вижниця по АДРЕСА_1. Одночасно із заявами про виділення земельних ділянок позивач надав відповідачу список з підписами мешканців багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, за виключенням трьох підписів, що підтверджується копією списку. Однак в задоволенні його заяв було відмовлено.

Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Питання регулювання земельних відносин, відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з ч.6 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так відповідно до положень ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно частини 2 вказаної статті рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.118 ЗК України відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 даної статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно п. «а» ч.3 ст.22 ЗК України земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст.38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 20 ЗК України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст.120 цього Кодексу. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.

Судом також встановлено, що рішенням п'ятдесят восьмої сесії VIскликання Вижницької міської ради №144-58/15 від 13.10.2015 року «Про затвердження технічних обґрунтувань площ землекористувань житлових будинків по АДРЕСА_1. Чернівецької області» вирішено затвердити: 1а. Технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_3, Чернівецької області арх.№20-09/2015 площею 1595,30 м2; 1б. Технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_3 арх.№21-09/2015 площею 1143,80 м2; 1в. Технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_4 Чернівецької області арх.№22-09/2015 площею 1313,00 м2; 1г. Технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 арх.№23-09/2015 площею 1486,90 м2; 1д. Технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 Чернівецької області арх.№24-09/2015 площею 1417,70 м2, що підтверджується копією рішення.

З договору №24-09/2015 на виконання проектно-кошторисної документації від 23.10.2015 року вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7 (виконавець) та Вижницька міська рада (замовник) уклали договір, відповідно до п.1 якого: замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання проектно-кошторисної документації «Технічне обґрунтування площі землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 Чернівецької області». Відповідно до п.3.1 договору, виконавець зобов'язаний виконати проектну документацію відповідно до діючих норм і правил згідно завдання на проектування тощо.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно ч.1 ст.18 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

А згідно ч.1 ст.19 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Частиною 3 ст.24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Відповідно до ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

З додатку №3 до договору №24-09/2015 року вбачається, що міським головою Вижницької міської ради ОСОБА_9 затверджено завдання на проектування, технічне обґрунтування площі землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 Чернівецької області (арх..№24-09/2015), відповідно до яких надано геодезичні вишукування М1:500 місця розміщення житлового будинку та прилеглої території, кількість квартир та проживаючих осіб, що становить 16-ти квартирний житловий будинок, проживаючих 31 особа. Зобов'язано виконати розрахунок прибудинкової території, згідно розрахунку нанести межі території із попереднім узгодженням із замовником.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Статтею 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що основними складовими вихідних даних для будівництва є містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно частини четвертої статті 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

З даних загальної пояснювальної записки, вихідні положення розробленої проектно-кошторисної документації «Технічне обґрунтування площі землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 Чернівецької області» Вихідні положення. 24-09/2015-ПЗ Генеральний план. 24-09/2015-ГП, арх. №24-09/2015, яка виконана ФОП ОСОБА_7 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єкта архітектури - Серія НОМЕР_1 від 28.09.2012 року) згідно договору №24-09/2015 між ним та Вижницькою міською радою вбачається, що технічне обґрунтування площі землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 Чернівецької області, виконане згідно договору №24-09/2015 між ФОП ОСОБА_7 та Вижницькою міською радою. Житлові будинки по АДРЕСА_1 розташовані в структурі мікро-району, сформованого забудовою другої половини 20 століття. Архівних даних щодо виділення меж ділянок землекористування окремих житлових будинків немає.

Площа землекористування житлового будинку визначена на підставі п.3.8*, примітки 1 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та «Правилам та порядку розподілу території житлового кварталу (мікрорайону)», затверджених наказом Держбуду України від 16.09.1999 р. Згідно статистичних даних Вижницької міської ради в будинку №25в проживає 31 особа. Будинок двоповерховий, 16-ти квартирний.

Таким чином при нормі 30,1 кв.м/люд. отримаємо наступні значення для обґрунтування площі землекористування: 31 чол. х 30,1 кв.м = 933,10 кв.м. З урахуванням площі забудови будинку площа землекористування складає: 933,10 кв.м + 484,60 кв.м = 1417,70 кв.м.

При нанесенні меж землекористування прибудинкової території на то¬пографічній зйомці визначена резервна територія, яка може бути встановлена на місцевості для розміщення будівництва або інших видів використання те¬риторії за умов додержання чинного законодавства, будівельних і санітарних норм.

У разі, якщо резервну площу прибудинкової території неможливо виділити в окрему земельну ділянку, достатню для спорудження житлового будинку, інших споруд громадського та/або допоміжного призначення, за умов дотримання вимог державних будівельних норм відносно відстаней до існуючих споруд, всю резервну територію при погодженні з органами місцевого самоврядування дозволяється розподілити на земельні ділянки прибудинкових територій існуючих житлових будинків по АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.1 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44, проектування міських і сільських поселень повинне ґрунтуватися на законах України, які мають основне значення для містобудування, і регіональних програмах щодо вирішення найважливіших соціальних, екологічних та економічних проблем.

Відповідно до п.3.8 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44, реконструкція житлової забудови, яка склалася, повинна передбачати: планомірне упорядкування територій; модернізацію старих капітальних будинків, ліквідацію аварійних і малопридатних для проживання будинків; знесення частини придатного для експлуатації фонду з метою вирішення невідкладних загальноміських потреб; винос або перепрофілювання шкідливих у санітарно-гігієнічному і вибухово-, пожежонебезпечному відношенні об'єктів; використання вивільнюваних ділянок для розміщення нового житлового і культурно-побутового будівництва, озеленення, улаштування спортивних і дитячих майданчиків, куточків відпочинку тощо. Здійснення реконструкції забудови повинне обґрунтовуватися спеціальними техніко-економічними розрахунками, містобудівними і санітарно-гігієнічними вимогами. Примітка 1. Мінімальну розрахункову площу ділянки для окремого житлового будинку (без розміщення на ній дитячих дошкільних установ і підприємств обслуговування, гаражів, що належать громадянам, фізкультурних і спортивних споруд) необхідно приймати відповідно до кількості його мешканців - не менше як: 30,1 - 23,3 м2 /люд. (при забудові до 3 поверхів), 20,2 - 17,0 м2 /люд. (4 - 5 поверхів), 15,3 - 13,9 м2 /люд. (6 - 8 поверхів), 12,2 - 12,0 м2 /люд. (9 - 12 поверхів). Примітка 2. При будівництві житлових та громадських будинків в існуючих житлових кварталах необхідно передбачати забезпечення нормальних умов експлуатації існуючої забудови. В цьому разі необхідно використовувати будівельні ділянки мінімальної площі, улаштовувати тимчасові під'їзди і пішохідні дороги, дитячі майданчики і господарські ділянки.

Згідно з положеннями ст.39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

З копії рішення п'ятдесят восьмої сесії VІ скликання Вижницької міської ради №145-58/15 від 13.10.2015 року вбачається, що міська рада вирішила: постанову Вижницького районного суду від 28 жовтня 2014 року про зобов'язання міськради винести на розгляд чергової сесії та повторно розглянути питання щодо надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та надання дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0.0080 га під існуючим фундаментом для будівництва гаража по АДРЕСА_1, Чернівецької області, згідно вимог закону розглянуто та прийнято до відома; 2. ОСОБА_1 відмовити у наданні дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0,0040 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 враховуючи технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 арх..№24-09/2015, площею 1417,70 м2 стадія «Техніко-економічне обґрунтування», затвердженого рішенням 58-ої сесії міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року та вищезгадані вимоги законодавства; 3. ОСОБА_1 відмовити у наданні дозволу на виготовлення проектної документації на земельну ділянку площею 0.0080 га під існуючим фундаментом для будівництва гаража по АДРЕСА_1, Чернівецької області враховуючи технічне обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 арх..№24-09/2015, площею 1417,70 м2 стадія «Техніко-економічне обґрунтування», затвердженого рішенням 58-ої сесії міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року та вищезгадані вимоги законодавства.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу, а суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні наданих стонами доказів встановлено, що земельні ділянки площею 0,0040 га та 0,0080 га, що розташовані по АДРЕСА_1 відповідно до положень ст.38 ЗК України та Проектно-кошторисної документації - Технічне обґрунтування площі землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1 Чернівецької області, «Техніко-економічне обґрунтування», розділ І, том 1 Загальна пояснювальна записка. Вихідні положення. 24-09/2015-ПЗ Генеральний план. 24-09/2015-ГП, арх. №24-09/2015 є землями Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області - прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 тобто землями житлової та громадської забудови.

Враховуючи встановлені судом обставини суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення п'ятдесят восьмої сесії VIскликання Вижницької міської ради №144-58/15 від 13.10.2015 року «Про затвердження технічних обґрунтувань площ землекористувань житлових будинків по АДРЕСА_1. Чернівецької області» прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ЗК України та ЗУ «Про місце самоврядування в Україні», є законне, обґрунтоване та неупереджене, вчинення будь-яких неправомірних дій Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області при прийнятті оскаржуваного рішення судом не встановлено. Дане рішення не було оскаржене іншими власниками та користувачами житлових квартир в будинках по АДРЕСА_1

Посилання позивача на те, що в будинку проживає 17 осіб, є необґрунтоване та не може бути підставою для скасування спірного рішення та зменшення розміру прибудинкової території будинку АДРЕСА_1, оскільки даний розмір встановлений відповідно до п.3.8 Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92** - не менше як: 30,1 - 23,3 м2 /люд., яким граничний розмір прибудинкової території не обмежений.

Наведені позивачем докази на обґрунтування позовних вимог встановлених судом обставин не спростовують. Судом роз'яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення з клопотанням про забезпечення доказів шляхом призначення судової земельно-технічної експертизи, однак позивач даним правом не скористався, мотивуючи ти, що немає коштів для оплати висновку експерта, оскільки являється пенсіонером та перебуває за межею бідності. Інших належних та допустимих доказів, в розумінні ст.70 КАС України щодо підтвердження заявленої вимоги, позивачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування рішення 58-ої сесії Вижницької міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року про затвердження Технічного обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1, Арх.№24-09/2015, площею 1417,70 м.кв. є необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст.14, 19, 55, 144 Конституції України, ст.ст.12, 19-20, 22, 38-39, 42, 89, 116, 118, 122, 125 ЗК України, ст.ст.10, 26, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.17-19, 24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», керуючись ст.ст.2-4, 8, 9, 11, 14, 17, 18, 69-72, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вижницької міської ради Чернівецької області про скасування рішення 58-ої сесії Вижницької міської ради VІ скликання №144-58/15 від 13 жовтня 2015 року про затвердження Технічного обґрунтування землекористування житлового будинку по АДРЕСА_1, Арх.№24-09/2015, площею 1417,70 м.кв. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_5, судовий збір в сумі 411 (Чотириста одинадцять) гривень 20 (Двадцять) копійок в дохід держави.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького адміністративного Апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич