Справа № 816/4846/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/4846/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі по тексту - позивач, ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції (надалі по тексту - відповідач, Октябрський ВДВС), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (надалі по тексту - третя особа, ОСОБА_1) про скасування постанов: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 45448268 від 31.07.2015; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 45025628 від 18.12.2014; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер ВП 45025628 від 18.12.2014; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 15167927 від 21.09.2011; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30353186 від 14.12.2011; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 32259235 від 28.08.2012.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року провадження у справі закрито.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року скасовано, справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року справу прийнято до провадження.

15 серпня 2016 року представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої останній просив скасувати перелічені вище постанови в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в сумі 2389301,39 грн, що виникла у зв'язку з порушенням останнім умов кредитного договору від 13.12.2006 НОМЕР_1 (надалі по тексту - Кредитний договір). З метою забезпечення виконання вказаного договору між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого передано в іпотеку належне третій особі нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2. Однак, незважаючи на те, що майно вказаного суб'єкта господарювання перебуває в іпотеці, Октябрським ВДВС винесено спірні постанови, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1. На підставі останніх до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено обтяження у вигляді арешту того ж майна, що перебуває в іпотеці, що унеможливлює вчинення дій щодо реалізації майна, яке перебуває у такій іпотеці.

Сторони та третя особа у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, хоча повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, сторони надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13 грудня 2006 року між ОСОБА_1 (по тексту договору - Позичальник) та позивачем (по тексту договору - Банк) було укладено кредитний договір НОМЕР_1, відповідно до однієї з умов якого забезпечення виконання зобов'язань за цим договором є нерухоме майно. Таким чином, між позивачем та ОСОБА_1, того ж дня було укладено договір іпотеки НОМЕР_1, предметом якої визначено нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18-19, т.1).

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 47844023 від 18 листопада 2015 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.13-17, т.1), на вказане майно накладено обтяження спірними постановами відповідача та зареєстровано наступними записами:

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 45448268 від 31 липня 2015 року, номер запису про обтяження: 10637118 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 31 липня 2015 року 16:23:59;

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45025628 від 18 грудня 2014 року, номер запису про обтяження: 8716391 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 13 лютого 2015 року 11:00:09;

- про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 45025628 від 18 грудня 2014 року, номер запису про обтяження: 8182164 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації: 22 грудня 2014 року 16:18:20;

- про арешт майна та заборону на його відчуження № 15167927 від 21 вересня 2011 року, Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 11633926, зареєстровано: 21 вересня 2011 року 17:19:50;

- про арешт майна та заборону на його відчуження № 30353186 від 14 грудня 2011 року, Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, Реєстраційний номер обтяження: 11961494, зареєстровано: 14 грудня 2011 року 09:09:38;

- про арешт майна та заборону на його відчуження № 32259235 від 28 серпня 2012 року, Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 12920473, зареєстровано: 28 серпня 2012 року 14:34:19.

Не погодившись з вищезазначеними постановами, позивач оскаржив їх до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цим Законом, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Статтею 1 Закону України "Про заставу" встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 5.3.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5, передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеною у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

При реалізації цієї норми слід мати на увазі, що згідно з частиною другою статті 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Крім того, право заставодержателя на звернення стягнення саме на заставлене майно регулюється статтею 20 Закону України "Про заставу".

Крім того, згідно з частиною 3 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

В даному випадку, право застави виникло до винесення рішень третіх осіб про стягнення коштів з боржника. Так, право застави виникло з 13 грудня 2006 року дата реєстрації приватного обтяження на підставі договору іпотеки, а у той час як арешти спірними постановами накладено: по ВП № 45448268 - 31 липня 2015 року; по ВП № 45025628 - 13 лютого 2015 року; ВП 45025628 - 22 грудня 2014 року; ВП № 15167927 - 21 вересня 2011 року; ВП № 30353186 - 14 грудня 2011 року; ВП № 32259235 - 28 серпня 2012 року.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Державний виконавець не повідомив позивача, як заставодержателя арештованого майна, про накладення арешту на зазначене майно. Причини такого неповідомлення представник відповідача на вимогу суду пояснити не зміг.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового засідання, відповідач перед винесенням спірних постав про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, не вчинив жодних дій, направлених на встановлення вартості предмету застави та визначення розміру заборгованості боржника перед позивачем, як іпотекодержателем, тому підстав для застосування вимог частини 3 статті 54 Закону у відповідача не було.

Оскільки позивач має переважне право перед іншими кредиторами (стягувачами) на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, то накладення арешту на предмет обтяження є перепоною для реалізації позивачем або боржником предмета застави, що є порушенням майнових прав і інтересів позивача.

Враховуючи те, що інших підстав передбачених законодавством для звернення стягнення на заставлене майно особою, яка не являється заставодержателем судом встановлено не було, а відповідачем не спростовано доводів позивача, суд прийшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для накладення арешту на нерухоме майно, яке передане позивачу в заставу, оскільки вказані дії унеможливлюють реалізацію позивачем, як заставодержателем, першочергового права задоволення вимог до боржника за рахунок предмету застави на користь інших кредиторів, що не є заставодержателями.

Варто врахувати приписи ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 N 1255-IV, якою визначено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Статтею 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом (ч. 1). Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі настання однієї з таких обставин, зокрема: 1) якщо інша ніж обтяжувач особа набула права стягнення на предмет обтяження (пункт 1 частини 3 ст. 23).

Частиною 1 ст. 29 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором.

Крім того, суд зауважує, що Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2014 року у справі № 554/13178/13-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені в повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором НОМЕР_1 від 13.12.2006 року в сумі 2389301,39 (два мільйони триста вісімдесят дев'ять гривень триста одна гривня) 39 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 59,3, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2; АДРЕСА_1) шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ) за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (а.с. 20-24, т.1).

Таким чином, третя особа має непогашену заборгованість перед заставодержателем - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", яку він може погасити шляхом передачі йому у власність нерухомого майна, яке є предметом застави, що призведе до зменшення майнової відповідальності перед кредитором (позивачем).

Однак, у зв'язку із накладеним відповідачем арештами на все майно боржника з метою задоволення вимог інших стягувачів, які не є заставодержателями спірного нерухомого майна, ОСОБА_1 не має можливості виконати своє зобов'язання перед позивачем, яке забезпечене заставою і в якого є першочергове право на задоволення свої вимоги.

Також, суд наголошує, що відповідно до неодноразово витребувовуваних матеріалів спірних виконавчих проваджень судом встановлено, що в межах останніх самим Октябрським ВДВС були прийняті постанови, відповідно до яких оскаржувані арешти були припинені, а саме:

- в межах ВП № 45486268 - відповідно до постанови від 31 липня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту (а.с. 62, т.1);

- в межах ВП № 15167927 - відповідно до постанови від 06 квітня 2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 201-202, т.1);

- в межах ВП № 30353186 - відповідно до постанови від 16 грудня 2011 року про закінчення виконавчого провадження (а.с. 205, т.1);

- в межах ВП № 32259235 - відповідно до постанови від 25 квітня 2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с. 41-42, т.2).

В той же час, відповідачем не було вчинено дій, направлених на внесення записів до відповідних реєстрів про припинення арештів для забезпечення вільного користування спірним майном ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, при накладенні арешту на спірне нерухоме майно, діяв необґрунтовано, без урахування обставин, що мають значення для вчинення такої дії, недобросовісно, без урахування права особи на участь в процесі прийняття рішення суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою 1 статті 71 Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

А отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що постанова є правовим актом індивідуальної дії, та згідно частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі його неправомірності, визнається судом протиправним і скасовується, суд приходить до висновку про необхідність визнати протиправними і скасувати спірні постанови.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 45448268 від 31.07.2015 в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати протиправною та скасувати постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 45025628 від 18.12.2014 в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати протиправною та скасувати постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер ВП 45025628 від 18.12.2014 в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати протиправною та скасувати постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 15167927 від 21.09.2011 в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати протиправною та скасувати постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30353186 від 14.12.2011 в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати протиправною та скасувати постанову Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 32259235 від 28.08.2012 в частині арешту, накладеного на нерухоме майно: нежитлові приміщення, що знаходяться в будинку «Д-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" витрати зі сплати судового збору у розмірі 7308 грн (сім тисяч триста вісім гривень).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 22 серпня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський