Справа № 818/3607/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Київ К/800/15039/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Сумської митниці Міндоходів на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Сумської митниці Міндоходів про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" звернулось до суду з позовом до Сумської митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення від 13.11.2014 №805130000/2014/000046/1 про коригування митної вартості товарів - плодів годжи в кількості 1400 кг, заявленої ТОВ "Сумифітофармація" згідно з митною декларацією від 12.11.2014 №805130000/2014/014038, в результаті чого позивачем надмірно сплачено суму податку на додану вартість в розмірі 2372,33 грн. та ввізного мита в розмірі 1270,89 грн., а разом - 3643,22 грн., які перераховані до Державного бюджету України як попередня оплата за митне оформлення згідно з митною декларацією від 14.11.2014 №805130000/2014/014145.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Сумською митницею Міндоходів протиправно, на підставі хибного висновку щодо не підтвердження поданими позивачем документами заявленої митної вартості товарів, що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування, що призвело до заподіяння позивачеві збитків у вигляді надмірно сплачених митних платежів.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року, позов задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення посадової особи Сумської митниці Міндоходів № 805130000/2014/000046/1 від 13.11.2014 року про коригування митної вартості товарів - плоди годжи в кількості 1400 кг. т., заявленої ТОВ "Сумифітофармація" згідно митної декларації № 805130000/2014/014038 від 12.11.2014 року.

У поданій касаційній скарзі Сумська митниця Міндоходів із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" (покупець) та "Meison (Lianyungang) Co. Ltd" Китай (продавець) укладено контракт від 25.02.2011 №MS11/281-2 та додаткову угоду від 25.02.2011 №27, предметом яких є товар, а саме: плоди годжи - 1400 кг, на загальну суму 8008,00 Євро.

З метою митного оформлення товару, ввезеного позивачем на виконання контракту від 25.02.2011 №MS11/281-2, декларантом позивача до Сумської митниці подано декларацію від 12.11.2014 №805130000/2014/014038, згідно з якою митну вартість імпортованого товару визначено за першим методом.

До митної декларації позивачем додано: картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами від 27.05.2013 року № 805/2012/0000143; міжнародна автомобільна накладна від 10.11.2014 року № 6199; коносамент від 03.10.2014 року № МАЕU569448231, інвойс від 26.09.2014 року № MS14/515-1; додаткова угода № 2 від 23.07.2014 року № 2; контракт від 25.02.2011 року № MS11/281-2; пакувальні листи, розрахунок ціни від 28.09.2014 року; інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 10.11.2014 року № 2730; інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару від 10.11.2014 року № 2730; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 03.10.2014 року № 2761; сертифікат про походження товару від 28.09.2014 року G143212L03080041 та інші документи.

У зв'язку з виникненням у митного органу сумніву щодо достовірності заявленої позивачем митної вартості товару, від декларанта позивача додатково витребувано копію митної декларації країни відправлення.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення товару документів, посадовою особою митного поста "Суми-центральний" прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 13.11.2014 № 805130000/2014/000046/1, згідно з яким митну вартість імпортованого товару визначено за ціновою інформацією ЄАІС Держмитслужби: митна декларація від 18.10.2014 №805130000/2014/125873, код методу визначення вартості - 6.

Вказуючи на протиправність рішення про коригування митної вартості від 18.10.2014 №805130000/2014/125873, товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" звернулось до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товарів як такого, що прийнято за відсутністю факту доведення з боку органу доходів і зборів наявності у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що мають значення для визначення митної вартості, а також за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому зазначити наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені у частині четвертій цієї статті документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що необхідність витребування від декларанта додаткових документів, згідно із запереченнями відповідача, обґрунтована наявністю у поданих документах неповних відомостей, що підтверджують числові значення таких складових значень митної вартості як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також витрати на страхування цих товарів.

У той же час, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що відповідачем ані в електронному повідомленні, надісланому на адресу декларанта, ані в рішенні про коригування митної вартості товару жодним чином не обґрунтовано наявності ознак підробки чи відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що є підставою для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України.

Так, витребувавши від декларанта на підтвердження митної вартості товару копію митної декларації країни відправлення, відповідач не зазначив, які саме обставини цей документ мав підтвердити, у чому саме полягають розбіжності у поданих декларантом документах, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за першим методом.

Аналізуючи доводи органу доходів і зборів щодо непідтвердження позивачем витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також витрати на страхування цих товарів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як зокрема:

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Аналіз частини десятої статті 58 Митного кодексу України свідчить про те, що зазначені витрати додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, якщо вони до такої ціни не включалися.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до додаткової угоди №27 до Контракту №MS11/281-2 від 25.02.2011, постачання товару здійснюється на умовах CIF (Cost Insurance and Freight - "Вартість, страхування, фрахт") Одеса, Україна, згідно "Інкотермс - 2010". "Вартість, страхування, фрахт" означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення та повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію.

При цьому, витрати продавця на проведення поставки на умовах CIF (фрахт і витрати необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення та морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення) визначені в калькуляції ціни до інвойсу № MS14/515-1 від 26.09.2014 року в графі "г" "вартість транспортування до порту Одеса, Україна: 0,153 Євро/кг".

За вказаних обставин, зважаючи на те, що здійснення витрат, необхідних для доставки товару в порт призначення, як і забезпечення страхування згідно з умовами поставки CIF (Інкотермс) віднесені до обов'язків продавця, виходячи з того, що згідно з калькуляцією ціни товару зазначені витрати вже включені до ціни товару, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій в частині того, що зазначені витрати не повинні додатково додаватися як складові митної вартості до ціни товару.

З урахуванням викладеного, позиція органу доходів і зборів щодо надання декларантом позивача неповних відомостей щодо складових митної вартості товару є необґрунтованою.

Наявності інших розбіжностей, ознак підробки у поданих позивачем документах або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем не обґрунтовано.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що органом доходів і зборів під час судового розгляду справи не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також не обґрунтовано, що відомості про митну вартість товарів, заявлені декларантом є неповними та/або недостовірними, та не доведено наявності підстав для витребування у декларанта будь-яких додаткових документів на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення про коригування митної вартості товарів від 18.10.2014 №805130000/2014/125873.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Сумської митниці Міндоходів відхилити, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя Гончар Л.Я.