Справа № 806/3604/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Київ К/800/3008/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Гончар Л.Я. Мороз Л.Л.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року

у справі №806/3604/15

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області,

третя особа: Житомирська обласна державна адміністрація у особі управління екології та

природних ресурсів

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

21 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 5 березня 2015 року з урахуванням обставин викладених у рішенні суду.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищезазначені судові рішення.

Представник ОСОБА_4 направив на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі №806/3604/15 - без змін.

Справу розглянуто в попередньому судовому засіданні з врахуванням повноважень суду, встановлених частиною 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 5 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Головного управління Держземагентства у Житомирській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,09 га для ведення індивідуального садівництва за межами населених пунктів Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, додавши відповідні документи.

Листом в.о. начальника Головного управління Держземагентства у Житомирській області №19-6-0.21-5149/2-15 від 27 березня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки запроектована земельна ділянка прилягає до водного об'єкту і розташована у прибережній захисній смузі, тому надання її у користування не відноситься до компетенції Головного управління Держземагентства у Житомирській області (а.с.8).

Обґрунтовуючи свою правову позицію, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що відповідач не довів правомірність відмови позивачу у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

За змістом підпункту «б» частини 1 статті 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно частини 2 статті 60 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За правилами частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Скаржник обґрунтовує касаційну скаргу тим, що нахил поверхні в межах прибережної захисної смуги та на ділянці, заявленій до відведення, становить більше трьох градусів, а тому прибережна захисна смуга повинна становити 100 метрів. Однак, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів, які свідчать про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водоохоронних зон і прибережних захисних смуг.

У той же час представник позивача на підтвердження того, що запитувана земельна ділянка не відноситься до земель водного фонду надала до суду технічний звіт на предмет встановлення меж земельної ділянки прибережної захисної смуги та визначення крутизни схилу на ній розташованої між землями гаражів ГО «Крошня» та ставом на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області. У звіті зроблено висновок про те, що земельна ділянка біля гаражів ГО «Крошня», що запитується громадянами-учасниками АТО, розташована за межами 50 метрової прибережної захисної смуги. Нахил поверхні в межах прибережної захисної смуги та на ділянці, заявленій до відведення, до трьох градусів. Категорія земель визначена як землі сільськогосподарського призначення.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області неправомірно відмовило у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою відведення земельної ділянки для ведення садівництва у власність ОСОБА_4 з підстав відсутності компетенції для надання такого дозволу.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводами касаційної скарги наведених обставин не спростовано.

Судами першої та апеляційної інстанції правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області - відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2016 року у справі №806/3604/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді