Справа № 816/210/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

816/210/16

УХВАЛА

18 серпня 2016 р.

Справа № 816/210/16

Суддя Харківського апеляційного адміністративного суду Григоров А.М., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2016р. по справі № 816/210/16

за позовом Приватного підприємства "Пристіна"

до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2016р. задоволено позов Приватного підприємства "Пристіна" до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення на загальну суму 150752 грн 00 коп.

На зазначену постанову суду Кременчуцькою об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Полтавській області подано апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.3 ст 189 Кодексу адміністративного судочинства України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу.

Слід зазначити, що в порушення вимог наведеної статті заявником не надано оригінал документу про сплату судового збору .

Так, з 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір", частиною 1 статті 4 якого визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року N 484-VIII, та які набули чинності з 01 вересня 2015 року, встановлено, що розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. В свою чергу, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою встановлено судовий збір - 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, відповідно до чинної на час подання апеляційної скарги редакції Закону України "Про судовий збір" Кременчуцька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області не наділена пільгами щодо сплати судового збору.

Заявник апеляційної скарги просить звільнити його від сплати судового збору, як орган державної влади, посилаючись на те, що на даний час відповідно до кошторисів територіальних органів ДФС у Полтавській області здійснюється періодичне надходження коштів по коду бюджетної кваліфікації за яким здійснюються видатки по сплаті судового збору, а саме. 2800 «Інші поточні видатки». Така ситуація унеможливлює реалізацію права на апеляційне оскарження рішень судів, від розгляду яких залежить питання наповнення державного бюджету за рахунок узгоджених у судовому порядку донарахувань та дотримання судами такої основної засади судочинства, передбаченої ст.129 Конституції України, як законність, що передбачає вирішення спору при правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Закон України „Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Так, відповідно до статті 2 Закону України „Про судовий збір" (далі - Закон) платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом. Статтею 4 Закону України „Про судовий збір" визначено розміри ставок судового збору за подачу позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд. Разом з тим, необхідно звернути увагу на те, що відповідно до статті 8 Закону суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. У цій ситуації слід враховувати право сторони на судовий захист та оскарження судового рішення, адже, відповідно до статті 8 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, згідно зі ст.ст. 185. 211, 236 Кодексу адміністративного судочинства України мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України. Так, Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права" № 12-рп/2013 від 28.11.2013, зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Тобто, судом зроблено висновок щодо встановлення саме помірного судового збору, у зв'язку з цим, майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя. Відповідні положення зазначені у статті 8 Закону та статті 88 Кодексу адміністративного судочинства. Зазначені вище норми законодавства вказують на врахування судом майнового стану сторони. Дане питання знайшло своє відображення у Пленумах всіх вищих судових інстанцій (п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах"; п. З Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України"; Постанова Пленум Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-УІ "Про судовий збір"). Згідно з ч. 1 ст.88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Крім того, необхідно враховувати те, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №К (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Кгеиг уі. Роїаші), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. У зв'язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.ст. 87, 88 КАС України, Закону України „Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку. З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, чи звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.88 КАС України, ст.8 Закону повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. (Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року Ю674-УІ «Про судовий збір»). Відповідно до п.12 ч. 1 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Пунктом 2 до частини 1 статті 17 Бюджетного кодексу України передбачений принцип збалансованості - повноваження на здійснення витрат бюджету мають відповідати обсягу надходжень бюджету на відповідний бюджетний період. Кременчуцька ОДПІ Головного управління ДФС України в Полтавській області здійснює сплату судового збору за наявності бюджетних асигнувань та за відповідними кодами економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВб). Код економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється видатки, в тому числі зі сплати судового збору є 2800 «Інші поточні видатки». Об'єктивно ДФС України та його територіальні органи не можуть передбачити скільки у наступному році буде проведено перевірок, скільки буде донараховано за їх результатами грошових зобов'язань та застосовано штрафних санкцій, скільки платників податків будуть оскаржувати здійснені донарахування у судовому порядку, та, як наслідок, скільки необхідно такому органу ДФС України коштів на сплату судового збору за подання апеляційних, касаційних скарг та заяв про перегляд рішень. Крім цього, на даний час відповідно до кошторисів територіальних органів ДФС у Полтавській області здійснюється періодичне виділення коштів в розрізі окремих інспекцій по коду бюджетної кваліфікації за яким здійснюються видатки по сплаті судового збору, а саме, КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», що не дозволяє в повній мірі забезпечити всі потреби на сплату судового збору. Періодичне фінансування відповідних статей видатків Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС України в Полтавській області, в даному випадку на сплату судового збору, е поважною причиною неможливості сплати судового збору. Позиція щодо звільнення контролюючого органу від сплати судового збору підтримана Верховним Судом України (рішення від 30.11.2015 у справі №1170/2а-578/12, від 04.12.2015 у справі №1170/2а-1511/12, від 30.11.2015 у справі №804/6861/13-а, від 15.02.2016 у справі №21-6552а 15 тощо). Враховуючи викладене, керуючись ч.І ст.З, ст.2, 4, 8 Закону України «Про судовий збір», ч.І ст.49, 88, 236-243 КАС України просять звільнити Кременчуцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від сплати судового збору по справі №816/210/16 за подання апеляційної скарги на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 року.Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України " Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення по справі.

Обмежене фінансування державної бюджетної установи не може бути підставою для її звільнення від сплати судового збору, встановленого законом. Доказів неможливості отримання додаткових коштів на кошторисні призначення відповідач не надає . Крім того, Кременчуцька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області жодних документів що обґрунтовують доводи клопотання не надає. За таких підстав клопотання не підлягає задоволенню , а тому апеляційна скарга, відповідно до вимог ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України має бути залишена без руху. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, Кременчуцька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області не подає.

Посилання податкового органу на ухвали Верховного Суду України (рішення від 30.11.2015 у справі №1170/2а-578/12, від 04.12.2015 у справі №1170/2а-1511/12, від 30.11.2015 у справі №804/6861/13-а, від 15.02.2016 у справі №21-6552а 15 тощо) є не обґрунтованим. Дані судові рішення не є рішеннями які підпадають під застосування статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства, та такими що мають юрисдикційне значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що при визначенні характеру адміністративного позову як майнового судам необхідно враховувати таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб’єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» вбачається, що збільшення податковим органом зобов’язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб’єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративним позовом майнового характеру є вимога щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов’язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача – суб’єкта владних повноважень , безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Станом на 22.02.2016 року, день подачі позову, розмір ставки судового збору за подання даного адміністративного позову майнового характеру становила 2261 грн. 28 коп.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги становить 2487 грн.41 коп. ( 110% від 2261 грн. 28 коп.).

Враховуючи зазначене, апелянту необхідно надати оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 2487 грн.41 коп.

Таким чином, апеляційна скарга, відповідно до вимог ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України має бути залишена без руху.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.1 ст.108, ч. 6 ст.187 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2016р. по справі № 816/210/16 за позовом Приватного підприємства "Пристіна" до Кременчуцької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без руху.

Роз’яснити Кременчуцькій об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області , що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, відповідно до ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя (підпис) Григоров А.М.