Справа № 820/3973/16
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 серпня 2016 р. № 820/3973/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимошенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправними дії Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції міста Харкова ГУ ДФС у Харківській області, які виразилися у відмові у визнанні податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року, яка подана ТОВ «Альдар» 18.07.2016 р., податковою декларацією;

- зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року, яка подана ТОВ «Альдар» до Центральної об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 18.07.2016 р.;

- зобов'язати Центральну об'єднану Державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області негайно провести відповідні коригування у особовій картці ТОВ «Альдар» у зв'язку із надходженням податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року.

Позивач обґрунтовує свої вимоги наступним чином.

Так, він посилається на те, що оскаржувані дії відповідача вчинені з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

В судовому засіданні представники позивача за довіреністю Кубай Ю.М., Куденко Д.О., Саганюк Т.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Діденко А.О. проти позову заперечувала, посилаючись на те, що в даному випадку відповідна сторона у спірних відносинах діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Альдар" зареєстроване та фактично знаходиться за податковою адресою: 61166, Харківська обл., м. Харків, Шевченківський (Дзержинський) р-н, пр-т Науки, 40 та перебуває на обліку як платник податків у Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

Як свідчать докази у справі, у відповідності до ст. 46 Податкового кодексу України, 17.06.2016 р. ТОВ "Альдар" подало до Центральної ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року у паперовому вигляді, отримання якої підтверджується штампом податкової інспекції із вхідним номером № від 18.07.2016 р.

Так, листом №10384/10/20-30-08-02-24 від 18.07.2016 р. Центральна ОДПІ повідомила, що податкову декларація з ПДВ за червень 2016 року по підприємству ТОВ «Альдар» не визнано як податкову декларацію, оскільки вона заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність заявлених даних щодо податкової адреси (відсутність за місцезнаходженням).

З наведеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору, враховує наступні обставини та нормативні положення.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, де передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач на підтвердження законності оскаржуваних дій доказів не надав. Окрім того, це спростовується наступним.

Так, згідно до п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору

Пункт 48.2 ст. 48 Податкового кодексу України, обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку),

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми),

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків.

Згідно до п. 48.5 ст. 48 Податкового кодексу України достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Пункт 49.4 ст. 49 Податкового кодексу України передбачає, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до органу державної податкової служби в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку визначеному законодавством.

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платним податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно до п. 49.9 ст. 49 Податкового кодексу України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання органом державної податкової служби.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) органу державної податкової служби, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення органу державної податкової служби, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Пункт 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України передбачає, що відмова посадової особи органу державної податкової служби прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до п. 49.13 ст. 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Отже, єдиною підставою для не прийняття податкової декларації є відсутність або недостовірність заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу на те, що податкова декларація з податку на додану вартість ТОВ «Альдар» за червень 2016 року містить усі обов'язкові реквізити, передбачені ст. 48 Податкового кодексу України, у т.ч. достовірні відомості про місцезнаходження підприємства: 61166, Шевченківський р-н, м. Харків, проспект Науки, будинок №40.

Невизнання Центральною ОДПІ податковою звітністю податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року, поданої 18.07.2016 ТОВ «Альдар» з причин незнаходження підприємства за своєю податковою адресою, суд вважає протиправним з наступних причин.

Згідно із пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 18 закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.

Як свідчать докази у справі, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження юридичної особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Альдар» вказано як: 61166, Харківська обл., м. Харків, Шевченківський (Дзержинський) р-н, пр-т Науки, 40.

Зазначені вище відомості є достовірними та внесені на підставі договору №95Арк від 01.04.2016 р., укладеного ТОВ «Альдар» із товариством з обмеженою відповідальністю «Акционери», згідно якого ТОВ «Альдар» для здійснення своєї діяльності орендує нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Харківська обл., м. Харків, Шевченківський (Дзержинський) р-н, пр-т Науки, 40.

Таким чином, місцезнаходження ТОВ «Альдар» було та залишається незмінним, а саме: Харківська обл., м. Харків, Шевченківський (Дзержинський) р-н, пр-т Науки, 40.

Суд також звертає увагу на ту обставину, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не вносились записи про не підтвердження відомостей про юридичну особу або незнаходження юридичної особи за місцезнаходженням стосовно позивача, як це вимагається чинним законодавством.

Згідно інформаційного листа Вищого Адміністративного суду України від 15.06.2012 р. №1503/12/13-12, імперативний характер пункту 49.8 статті 49 ПКУ означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

А від так, суд не може погодитися, що оскаржувані дії є законним та обгрунтованим.

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення відвовідача, викладене у формі повідомлення від 18.07.2016 року №10381/10/20-30-08-02-24 про відмову позивачеві у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року та зобов"язання відповідача поновити його порушене право, що відповідає принципу повного захисту прав та інтеерсів позивача, про які він просить, в розумінні приписів ч. 2 ст. 11 КАСУ.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ позивачу підлягають поверненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4134,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, викладене у формі повідомлення від 18.07.2016 року № 10381/10/20-30-08-02-24 про відмову товариству з обмеженою відповідальністю "Альдар" у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року.

Зобов'язати Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області визнати податковою звітністю декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю "Альдар" 18.07.2016 року.

Зобов'язати Центральну об'єднану державну податкову інспекцію м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області провести відповідні коригування у особовій картці товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" у зв'язку із поданням ним податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України (УДКСУ в Червонозаводському районі міста Харкова, код: 37999628, р/р 4011, МФО 851011) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Альдар" (61166, м. Харків, пр. Науки, 40, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4134,00 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 23.08.2016 року.

Суддя Самойлова В.В.