Справа № 2-а-1193/09
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 р. Справа № 33905/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Дяковича В.П., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та ОСОБА_1 на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області про визнання бездіяльності неправомірною по перерахунку пенсії по інвалідності,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася 24.02.2009 року в суд з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправною відмову в перерахунку пенсії по інвалідності згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року в розмірі 37793, 10 грн. та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 22 532 грн. 65 коп., із зобов'язанням з 01 січня 2009 року та в подальшому виплачувати державну та додаткову пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вимоги мотивовані тим, що її встановлена II група інвалідності, пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Статтею 50 вказаного Закону встановлено, що особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів II групи у розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, а ст. 54 цього ж Закону, - в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 травня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача про перерахунок позивачці пенсії по інвалідності, передбаченої ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії згідно вищевказаного закону , виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком передбаченої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Зобов'язано відповідача нарахувати додаткову пенсію передбачену ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду ІІ групи в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, що передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено нормами Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням управління Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області подало апеляційну скаргу з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» де встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачується особам, що належить до категорії І постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, які є інвалідами ІІ групи у розмірі 20 відсотків до прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

ОСОБА_1 в обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги покликається та те, що при винесенні рішення було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, просить суд задоволити апеляційні вимоги подібні до адміністративного позову.

В обґрунтування вимог покликається на те, що відмова в задоволенні позовних вимог з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року є помилковою, оскільки даний позов є одним цілим і розподіл позовних вимог є порушенням, так як протиправність дій відповідача носить продовжувальний характер і не можна визначатися певною датою, оскільки порушення прав позивачки триває і по даний час.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ групи інвалідності в зв'язку із захворюванням, пов'язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що стверджується відповідним посвідченням

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильним висновок місцевого суду про те, що позивач має права на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивачки є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов до підставного висновку, що при визначенні розміру пенсій ОСОБА_1 застосуванню підлягає ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України, позаяк остання істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивачки.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Також, не заслуговує уваги твердження сторони відповідача про те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, позаяк надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачці слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачці повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відповідачем протиправно відмовлено позивачці у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Отже, враховуючи що відповідач у справі повинен діяти лише в межах передбачених Конституцією та законами України, суд приходить до висновку, що останній в особі саме управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області має нести відповідальність за дії (бездіяльність) вчинені в межах належного йому правового поля.

Вимоги позивачки щодо зобовязання відповідача й надалі проводити нарахування пенсій передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є безпідставні, позаяк завданням суду є захист прав, свобод та інтересів фізичних і юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень, які вже відбулися. Неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Разом з тим, на думку колегії суддів є зайвим обмеження строком перерахування та виплата недоотриманої державної та додаткової пенсії позивача за наявності покликання в резолютивній частині судового рішення на ст.ст. 49, 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки внесенням змін у вказані норми слугуватиме підставою для зміни нарахувань і виплат розміру означених вище пенсій.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг являються частково суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст., 195, 196 ч.4, 197, 198, 202, 205 ч. 2, 207, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області та ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 травня 2009 року по справі № 2а-1193/09/1702 скасувати, та постановити нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області неправомірними та зобовязати провести ОСОБА_1 нарахування та виплату недоплаченої суми державної та додаткової пенсії за період з 22.05.2008 року у відповідності до статей 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Врешті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М.Обрізко

ОСОБА_2

Судді І.О.Яворський