Справа № 759/11274/16-а
Суддя: Величко Т. О.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/269/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі суду: суддя Величко Т.О. при секретарі Нечипорук А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов Святошинського районного відділу ГУ ДМС України у м. Києві до громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення з території України,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2016 року до Святошинськогко районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Святошинського районного відділу ГУ ДМС України у м. Києві до громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач без законних на то підстав перебуває на території України. Стосовно громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2, 03.06.2016 року Святошинським ГУ ДМС України в м.Києві було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 203 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу з тих підстав, що ним було грубо порушено встановлений порядок перебування іноземних громадян на території України, а саме проживання без документів на право проживання. В Україні, а останній має бути негайно видворений за межі України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з зазначених у позовній заяві підстав, а саме обґрунтоване можливе ухилення відповідача від видворення за рішенням органу ДМС.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що у нього відсутні поважні причини, з яких він не відновив свій втрачений паспорт та наприкінці року бає бажання покинути територію України. Вказував, що у нього в Україні є сім"я, що він має місце роботи, але доказів не надав.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 50 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України та на підставі ч. 3 ст. 185 - 5 КАС України розглядаються за їх обов'язкової участі невідкладно.

Судом встановлено, що громадянин республіки Узбекистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув 08.01.2016р до України з метою працевлаштування та на теритрії України втратив свій паспортний документ, з квітня 2016 року по т.ч проживає на території України без документів на право проживання, ухилившись від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. До компетенних органів з приводу відновлення паспортного документа на своє ім"я чи легалізацію свого становища на території України не звертався.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ 080258, складеного 03.06.2016 року провідним спеціалістом Святошинського ГУ ДМС України в м. Києві, 03.06.2016 року о 11 год. 20 хв. по вул. Гната Юри,9 було виявлено громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 08.01.2016 року по теперішній час проживає без документів на право проживання в Україні, ухилившись від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування та не продовжив термін перебування, чим порушив п.1ч.2 Постанови КМУ №150 від15.02.2012р.

03.06.2016 року заступником начальника Святошинського ГУ ДМС України в м. Києві відносно ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Як видно зі змісту постанови органу міграційної служби, якою громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н притягнуто до адміністративної відповідальності, останній порушив встановлений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» порядок перебування іноземних громадян на території України, а саме проживав без документів на право проживання в Україні.

Крім того, відповідач громадянин республіки Узбекистан ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н не надав суду пояснень з приводу того, чим він займається, перебуваючи на території України тривалий період часу, достовірне джерело його доходів для забезпечення умов проживання, не повідомив достовірні дані його близьких чи родичів, які надають йому підтримку для проживання на території України.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Судом достовірно встановлено і підтверджено наявними матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, залишати територію України наміру не має, тому є всі підстави вважати, що в разі прийняття вищевказаними органів рішення про видворення, громадянин республіки Узбекистан ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н буде ухилятися від виконання цього рішення.

Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідачів поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної для відповідачів держави, який на даний час ніде не працює та не мають джерела існування, що свідчить про його можливе ухилення від виїзду в разі прийняття рішення органом ДМС про видворення та є достатньою підставою для примусового видворення його з України за судовим рішенням.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтею 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача засновані на законі, є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. В зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до п. 22 ст. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно іноземців та осіб без громадянства, котрі не мають коштів для відшкодування витрат, пов"язаних з видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, суд вважає за доцільне усі витрати, пов"язані з примусовим видворенням за межі України, здійснити за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідачів не стягуються.

На підставі наведеного, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Закону України «Про імміграцію», керуючись ст.ст. 50,94,159,160,161,162,163,173,183-5 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Святошинського районного відділу ГУ ДМС України у м. Києві до громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення з території України - задовольнити в повному обсязі.

Примусово видворити за межі території України громадянина республіки Узбекистан ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок коштів державного бюджету України.

На підставі п. 5 ч. 2 ст.256 КАС України постанову допустити негайного виконання.

Копії постанови суду невідкладно видати сторонам по справі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: Т.О. Величко