Справа № 820/93/16
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 р. Справа № 820/93/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/93/16

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Харківської області

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокуратури Харківської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив скасувати наказ прокурора Харківської області № 3347к від 14.12.2015 року, поновити його на роботі, на посаді прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області (нині Лозівська місцева прокуратура) або на рівноцінній посаді в органах прокуратури Харківської області, стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 14.12.2015 року до дня поновлення на роботі, стягнути з прокуратури Харківської області різницю між фактично отриманою позивачем заробітною платою та заробітною платою і іншими виплатами, передбаченими ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/93/16 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р., позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, наполягаючи на законості та обґрунтованості постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2004 року працював в органах прокуратури Харківської області на посадах помічника та старшого помічника Лозівського міжрайонного прокурора та прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури.

Наказом прокурора Харківської області від 14.12.2015р. №3347к звільнено з 14.12.2015 року молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області та з органів прокуратури Харківської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури та скороченням кількості прокурорів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та п. 9 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" (а.с.25).

Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач оскаржив його до суду. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, виходив із правомірності звільнення позивача.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 38 Конституції України передбачено, що громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

За приписами частини 6 статті 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон України №1697-VII).

Із прийняттям нового Закону України "Про прокуратуру" була змінена система органів прокуратури України.

У статті 7 Закону України №1697-VII визначено, що систему прокуратури України становлять: Генеральна прокуратура України; регіональні прокуратури; місцеві прокуратури; військові прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

У додатку до Закону України №1697-VII наведено перелік і територіальну юрисдикцію місцевих та військових прокуратур, які запроваджувалися з 15 грудня 2015 року (абзац третій пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України №1697-VII).

Окрім зміни системи органів прокуратури України, Законом №1697-VII було запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів місцевої прокуратури, основою якого є якісне оновлення керівного та кадрового складу.

Так, ст. 28 Закону №1697-VII встановлено, що добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим ч. 1 та 5 ст. 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог Закону.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про прокуратуру" у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Згідно абзацу 3 пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру" стаття 12 та Додаток до цього Закону набирають чинності з 15.12.2015року.

За приписами п.5-1 Розділу XIII Перехідні положення Закону України "Про прокуратуру" до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ Прикінцеві положення цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, за умови успішного проходження ними тестування. Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України.

Умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур визначаються Порядком проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 №98 (далі - Порядок).

Відповідно до п.1.2 Порядку на посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

Згідно з п.5.2 Порядку працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

Пунктом 9.1 Порядку встановлено, що рейтинг кандидата визначається за результатами тесту на знання законодавчої бази (професійний тест) та тесту на загальні здібності. За приписами п.9.5 Порядку керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури зазначено наказ Генерального прокурора України від 23.09.2015р. №92ш.

Згідно вказаного наказу, на виконання вимог ст.ст.7, 12, п.1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ст.ст. 9, 14, пп.6 п.5-1 розділу ХІІІ Закону України від 14.10.2014 "Про прокуратуру", у зв'язку з утворенням з 15 грудня 2015 року місцевих прокуратур та припинення діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур внесені зміни до структури та штатного розпису прокуратури Харківської області, а саме: виключено з 15.12.2015р. штатні розписи прокуратури м. Харкова, районних та міжрайонних прокуратур області, включено штатні розписи 11 місцевих прокуратур та встановлено у них штатну чисельність працівників.

Так, у Лозівській місцевій прокуратурі, кількість штатних одиниць складала 40, з них: 24 посади прокурорів та начальників відділів та 4 посади керівника та заступників керівника (а.с.33).

Вакантні посади Лозівської місцевої прокуратури заповнювалися відповідно до Порядку проведення тестування для зайняття займаної посади прокурора місцевої прокуратури.

Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановленому законом порядку своєчасно був попереджений про наступне вивільнення.

Так, у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України та п.5-1 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" 10.10.2015р. ОСОБА_1 попереджено про звільнення з посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року (а.с.26).

Із змісту попередження також слідує, що позивач повідомлений про можливе звільнення із займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697-VII) у разі не проходження або неуспішного проходження тестування для заміщення посади прокурора у відповідній місцевій прокуратурі з 14 грудня 2015 року.

Тобто, відповідач вказав позивачу на його можливе, а не обов'язкове (безальтернативне), наступне звільнення у зв'язку з скороченням посад та ліквідацією прокуратури з 14 грудня 2015 року, яке відбудеться за наявності зазначених вище умов.

Наведене фактично свідчить про те, що позивачу була запропонована інша посада в новоутвореній місцевій прокуратурі, обійняти яку він мав можливість лише за результатами об'єктивного оцінювання, яке буде проводитись знову ж таки не відповідачем як роботодавцем, а незалежним органом, який із цією метою буде утворено.

Пункт 3.16 Порядку визначає, що на підставі відомостей про результати тестування, робоча група регіонального центру формує рейтинговий список, форма якого наведена у додатку 2 Порядку, по кожній місцевій прокуратурі окремо.

Рейтинговий список кандидатів оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідної регіональної прокуратури після закінчення тестування (п.3.18 Порядку). Рішення щодо результатів тестування може бути оскаржене до робочої групи, а рішення робочої групи може бути оскаржене до суду (п.8.1-8.7 Порядку).

За результатами проведення тестування для зайняття посади прокурора та згідно рейтингового списку Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_1 набрав 88,7 бали та посів 34 місце.

Вказане рішення робочої групи позивачем не оскаржувалось.

Отже, враховуючи наявність лише 24 вакантної посади начальників відділів, прокурорів відділів, прокурорів Лозівської місцевої прокуратури, а також підсумковий бал, ОСОБА_1 обґрунтовано звільнено з посади прокурора прокуратури Лозівського району.

Вакантні посади ОСОБА_1 не пропонувалися, оскільки в Лозівській місцевій прокуратурі, на роботу в якій претендував позивач, вакантних посад не існувало, у зв'язку з тим, що вони заповнювалися у відповідності до Порядку проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури згідно рейтингового списку.

Колегія суддів звертає увагу не те, що за положеннями статті 28 Закону №1697-VII добір кандидатів на посаду прокурора місцевої прокуратури здійснюється виключно на конкурсних засадах.

А тому, зважаючи на викладене, та враховуючи, що позивач зайняв 33-е місце у рейтинговому списку, яке не надає права претендувати на одну із посад в прокуратурі, відповідач був позбавлений правових підстав на призначення ОСОБА_1 на відповідну посаду за результати неуспішного проходження позивачем тестування.

Законом України №1697-VII та Порядком визначено умову призначення прокурора на посаду в реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування. Оскільки така умова позивачем не виконана, відповідач був позбавлений правових підстав на переведення ОСОБА_1 на іншу посаду в новоутвореній місцевій прокуратурі.

Можливостей залишення позивача на посаді прокурора прокуратури Лозівського району після 15 грудня 2015 року також не існувало, оскільки штатний розпис цієї прокуратури як і інших районних та прирівняних до них прокуратур в межах Харківської області із цієї дати були виключені за наказом Генерального прокурора України № 92ш від 23 вересня 2015 року, а самі прокуратури припинили свою діяльність як суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України №1697-VII прокурор звільняється з посади в разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що оскільки орган прокуратури в якому працював позивач реорганізований, усі штатні посади цієї прокуратури є ліквідованими, а можливість працевлаштування в новоутвореній місцевій прокуратурі виключається у зв'язку з неуспішним проходженням тестування, тому звільнення ОСОБА_1 із займаної посади ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи законність звільнення позивача з посади, відсутні підстави для поновлення його на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з прокуратури Харківської області різниці між фактично отриманою позивачем заробітною платою та заробітною платою і іншими виплатами, передбаченими ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не навів обґрунтувань, за якими дійшов висновку про безпідставність або недоведеність позовних вимог в цій частині.

Проте, надаючи оцінку позовним вимогам, які були заявлені у суді першої інстанції та доводам апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ч.1 ст.81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч.3 ст.81 цього Закону посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Тобто законом встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Проте, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012р. №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, відповідно до п.13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Проте, Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» якою визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі прокуратури, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Отже, у період з набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» (15.07.2015р. в частині розміру заробітної плати) до набрання чинності змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012року №505 (15.12.2015), розмір посадового окладу працівника прокуратури повинен був обчислюватись відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з не внесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі "Суханов та Ільченко проти України" була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з наведеного, колегія судів приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині шляхом зобов'язання прокуратури Харківської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 15 липня 2015 року по 13 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період, оскільки здійснити перерахунок вказаних виплат та їх виплату у відповідній сумі належить до компетенції Прокуратури Харківської області, як юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з прокуратури Харківської області різниці між фактично отриманою позивачем заробітною платою та заробітною платою і іншими виплатами, передбаченими ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015 року з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/93/16- скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з прокуратури Харківської області різниці між фактично отриманою позивачем заробітною платою та заробітною платою і іншими виплатами, передбаченими ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", починаючи з 01.07.2015 року.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати задовольнити частково.

Зобов'язати прокуратуру Харківської області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 15 липня 2015 року по 13 грудня 2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2016р. по справі № 820/93/16-залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Григоров А.М. Подобайло З.Г.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22.08.2016 р.