Справа № 466/3320/16-а
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Справа № 876/5297/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого суддіЗатолочного В.С.,
суддівКостіва М.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ЛКП «Рясне-402» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. В позові просить визнати протиправним і скасувати пункт 3 Розпорядження відповідача від 05.11.2015 року № 631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож», яким зобов'язано позивача у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду з підвалом на фундаменті розміром 5,03х1,70 м до квартири АДРЕСА_1

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.05.2016 року позов задоволено повністю.

Дане судове рішення оскаржив відповідач, просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовуються порушенням вимог матеріального права. Зокрема, зазначає, що після виявлення здійсненого позивачем самовільного будівництва був складений акт-попередження та зобов'язано позивача в місячний термін подати документи для вирішення питання про можливість збереження самочинного будівництва. Оскільки такі документи подані не були, в межах повноважень відповідачем було видане спірне розпорядження про зобов'язання позивача знести самочинно прибудовану веранду та металеву огорожу.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1.

21.09.2015 року працівниками ЛКП «Рясне-402» складено акт обстеження, в якому зафіксований факт самовільної прибудови позивачем веранди до вказаної квартири.

02.10.2015 року Відділом житлового господарства Шевченківської районної адміністрації складено акт-попередження, яким зобов'язано позивача в місячний строк подати документи на розгляд міжвідомчої комісії Шевченківської адміністрації.

27.10.2015 року на засіданні міжвідомчої комісії при Шевченківській районній адміністрації вирішено демонтувати самочинно здійснені прибудови до ряду квартир будинку АДРЕСА_1

Відповідачем 05.11.2015 року видано Розпорядження № 631 «Про демонтаж самочинних прибудов та металевих огорож», згідно пункту 3 якого зобов'язано позивача у місячний строк з дня отримання розпорядження демонтувати самочинно прибудовану веранду з підвалом на фундаменті розміром 5,03х1,70 м до квартири АДРЕСА_2 та встановлену металеву огорожу розміром 6,0х6,0 м.

Згідно частин 1, 4 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Аналіз зазначеної правової норми свідчить про можливість, за умови дотримання певних вимог, визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво, визнання права на нього.

Факт належності прибудованої до квартири позивача веранди з підвалом на фундаменті до об'єктів самочинного будівництва не заперечується сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Львівської міської ради від 09.09.2011 року № 835 затверджене Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові (далі - Положення).

Згідно пункту 1.1 Положення воно регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території м. Львова, з метою визначення можливості збереження самочинно збудованих (реконструйованих) об'єктів містобудування та архітектури.

Відповідно до пункту 2.6 Положення на особу, яка скоїла порушення, уповноважена посадова особа складає акт-попередження, протокол про адміністративне правопорушення та скеровує його адміністративній комісії при районній адміністрації.

Згідно пункту 4 Положення фізична або юридична особа, яка здійснює (здійснила) самочинне будівництво, зобов'язана протягом 30 днів з дня складення акта-попередження подати заяву з відповідними додатками на ім'я директора департаменту містобудування про отримання висновку про можливість експлуатації проведеного або про можливість закінчення здійсненого (здійснюваного) самочинного будівництва.

Таким чином, Положення допускає можливість збереження самочинного будівництва у випадку надання в порядку і строки, передбаченні Положенням, особою, яка здійснила самочинне будівництво, документів, які підтверджують можливість експлуатації такого будівництва та визнання за даною особою права власності на нього.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що всупереч вказаному Положенню не було складено акт-попередження і позивач була позбавлена можливості надати відповідні документи для отримання висновку про можливість експлуатації самочинного будівництва та бути присутньою при прийнятті оскарженого Розпорядження.

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками, оскільки, не дивлячись на наявність в матеріалах справи акту-попередження (а.с.44-45), відсутні будь-які підтвердження про ознайомлення з ним позивача, що підтверджує висновки районного суду про неможливість позивача своєчасно надати відповідні документи, які б дозволили вирішити питання про можливість експлуатації самочинної прибудови.

Крім того, засідання міжвідомчої комісії, яка прийняла рішення,яке було покладене в основу прийнятого відповідачем спірного розпорядження, відбулося до спливу визначеного Положенням 30-денного терміну для надання особою, що здійснила самочинне будівництво, необхідних документів. Дана обставина також свідчить на користь доводів позивача про незаконність спірного Розпорядження.

Відповідно до частини 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що спірне розпорядження відповідача не відповідає вказаним критеріям, а тому є незаконним і підлягає до скасування.

Таким чином, суду першої інстанції підставно задовольнив позов.

Отже доводи апелянтів щодо незаконності оскарженого ними судового рішення є необґрунтованими.

Враховуючи, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції з відповідністю висновків суду обставинам справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанову районного суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 25.05.2016 року у справі № 466/3320/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючи: В.С. Затолочний

Судді М.В. Костів

В.В. Святецький