Справа № 22-а/0690/3794/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/3794/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: ТрояновськоїГ.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації на постанову Володарсько-Волинського районного суду від 15 вересня 2009 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь недоплачені за 1999-2008 роки кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закону). В обгрунтування позову зазначала, що є потерпілою 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працювала у спірний період в Іршанській музичній школі у смт.Іршанськ, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, доплату до заробітної плати та допомогу у вказаний період отримувала в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Володарсько-Волинського районного суду від 15 вересня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації на користь позивачки стягнуто 10224 грн.02 коп. доплати до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1.01.2004 року по 01.01.2009 року. Дії відповідача щодо невиплати зазначених коштів визнані неправомірними. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Кошти у розмірах, визначених Законом з Державного бюджету не фінансуються.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, працювала у спірний період в Іршанській музичній школі у смт.Іршанськ, віднесеному до зони посиленого радіологічного контролю (а.с.3-7).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Проте в порушення вимог закону позивачка отримувала зазначену доплату у розмірі 5,2 грн. (а.с.7).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Оскільки установа, в якій працювала позивачка, знаходиться на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме на останню слід покласти обовязок виплатити позивачці заборгованість по спірних коштах.

Невиконання підприємством-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, визначаючи період, за який підлягають відновленню порушені права позивачки, суд не врахував наступне.

Законом України від 20.12.2005 року „Про Державний бюджет на 2006 рік на 2006 рік було зупинено дію ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". ОСОБА_5 не був визнаний неконституційним.

Рішеннями Конституційного суду України від 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року були визнані неконстиційними положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в частині зупинення дії ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 і 2008 роки. Тому саме із дня ухвалення вказаних рішень - 9 липня 2007 року і 22 травня 2008 року слід обраховувати належні позивачці до виплати кошти.

Заперечення на позов та апеляційна скарга не містять доводів щодо застосування судом строків звернення до суду.

Крім того, спосіб, у який відновлено порушені права позивачки, не узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими ст.162 КАС .

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає зміні

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України,

суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації задоволити частково.

Змінити постанову Володарсько-Волинського районного суду від 15 вересня 2009 року, виклавши третій абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_3 доплату до заробітної плати як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення у розмірі, передбаченому ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1.01.2004 року по 01.01.2006 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 01.01.2009 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: