Справа № 815/3374/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3374/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, третя особа Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 11.06.2015 року звернулось Приватне підприємство «ДОРЛІДЕР» (далі ПП «ДОРЛІДЕР») з позовом (т.1 а.с.3-9) до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області (далі ДПІ), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2015 року №, згідно якого йому нараховане грошове зобов'язання за основним платежем 3164916,77грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 791229,19грн. з урахуванням рішення ГУ ДФС в Одеській області про результати розгляду первинної скарги від 10.03.2015р. №/10/15-32-10-02-07 про збільшення суми застосованих штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ на 791229,19грн.

Постановою суду від 30.09.2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційної інстанції від 21.12.2015 року, у задоволенні позову ПП «ДОРЛІДЕР» відмовлено (т.1 а.с.253-259, т.2 а.с.186-192).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016 року по даній справі скасовані постанова Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 22.04.2016 року справу прийнято до провадження (т.3 а.с.4).

Ухвалою суду від 22.04.2016 року залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача ГУ ДФС в Одеській області (т.3 а.с.6)

Ухвалою суду від 10.05.2016 року замінено позивача Приватне підприємство «ДОРЛІДЕР» на його правонаступника Приватне підприємство «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» (т.3 а.с.45).

18.08.2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.02.2015року №, згідно якого йому нараховане грошове зобов'язання за основним платежем 3164916,77грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 791229,19грн.; від 30.03.2015 року №, згідно якого йому нараховане грошове зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями 791229,19грн.

Позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 03.02.2015року № прийняте відповідачем на підставі акту камеральної перевірки даних задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 15.01.2015 року. В Акті перевірки зазначено, що розмір податку, зазначеного платником податку в податковій декларації з ПДВ за листопад 2014 року № від 22.12.2014 року є меншим, ніж визначено за результатами камеральної перевірки, оскільки при заповненні декларації платником податків було допущено порушення податкового законодавства: завищення формування податкового кредиту за листопад 2014 року, у зв'язку з тим, що до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ, які не підтверджені належним чином оформленими податковими накладними, а саме в спірних податкових накладних не зазначено код товару згідно з УКТЗЕД.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що об'єкт оподаткування платник податку визначає використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Правила ведення податкового обліку встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом МФУ від 24.05.1995року № 88, які не передбачають вичерпного переліку документів, а лише вказують на необхідність мати первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно зі ст.1 Закону господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, тобто спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків. Вказане положення кореспондується з нормами ПКУ, зокрема, п.198.3 ст.198 ПКУ, відповідно до якого необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, тобто повинен відбутися рух активів у процесі здійснення господарської операції; існує зв'язок між фактом придбання товарів і господарською діяльністю позивача; придбаний товар використовується позивачем у своїй господарській діяльності.

Саме ці обставини не були досліджені під час перевірки. Проте згідно з практикою Вищого адміністративного суду (справи К/800/52007/13, К-17807/07) ці обставини є визначальними для правомірності формування податкового кредиту. Окремі недоліки податкової накладної само по собі не може бути безумовною підставою для позбавлення податкової накладної сили звітного податкового і одночасно розрахункового документу, а відтак позбавлення покупця права на формування податкового кредиту.

Позивач зазначив, що він відповідно до укладеного 01.09.2014 року договору з ТОВ «Енергія ПКФ» здійснював доставку дизельного палива транспортними засобами, що орендувались у ТОВ «СПМК-17» на підставі договору оренди транспортних засобів №01-02/2013 від 01.02.2013 року. Зберігання дизпалива відбувалось в спеціально обладнаних приміщеннях, які знаходились в оренді у підприємства. Крім того, придбане дизпаливо використано в господарській діяльності, а саме на поточний ремонт автомобільних доріг відповідно до договорів укладених зі Службою автомобільних доріг.

Зазначене підтверджує реальність здійснення ним господарських операцій, що підтверджується первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарських операцій. Таким чином, право на податковий кредит, якій виник під час здійснення господарської діяльності підприємства підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, стверджував, що податкові повідомлення-рішення правомірними, прийнятими на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вважав доведеним в акті перевірки порушення податкового законодавства позивачем, оскільки безумовною вимогою до реквізитів податкової накладної відповідно до пп. «і», п.201.1 ст.201 ПКУ є зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України). Вказані реквізити у податкових накладних, отриманих від ТОВ «Енергія ПКФ», відсутні, що позбавляє позивача права на формування податкового кредиту.

Судом встановлено, що ПП «ДОРЛІДЕР» зареєстровано 26.03.2004 року. Відповідно до протоколу №2/2016 від 11.03.2016 року підприємство перейменовано на ПП «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» (т.3 а.с.19-27). Позивач знаходиться на податковому обліку з 06.04.2004 року, є платником ПДВ. Основний вид економічної діяльності - будівництво доріг і автострад. 21.03.2012 року позивачу була видана ліцензія ДАБІ України на господарську діяльність, пов'язану зі створенням об'єктів архітектури, у тому числі щодо будівництва транспортних споруд - доріг автомобільних (т.1 а.с.71-77)

15.01.2015 року ДПІ на підставі п.200.10 ст.200 ПКУ, в порядку ст.76 ПКУ, проведено камеральну перевірку податкової звітності з ПДВ ПП «ДОРЛІДЕР», а саме: декларації з ПДВ за листопад 2014року, за результатами якої складений акт «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість» №13/15-17-15-01-19-32863396 від 15.01.2015року (т.1 а.с.12-23).

На підставі Акту перевірки №13/15-17-15-01-19-32863396 від 15.01.2015року ДПІ 03.02.2015року прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за основним платежем 3164916,77грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 791229,19грн. (т.1 а.с.11).

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2015 року в адміністративному порядку до ГУ ДФС України в Одеській області, рішенням якого про результати розгляду первинної скарги №665/10/15-32-10-02-07 від 10.03.2015 року залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ від 03.02.2015року №, а скаргу ПП «Дорлідер»- без задоволення.

Також рішенням ГУ ДФС в Одеській області №665/10/15-32-10-02-07 від 10.03.2015року збільшено суму застосованих штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість на 791229,19грн. (т.1 а.с. 103-108, т.3 а.с.128-133).

Відповідно до п.60.6 ст.60 ПКУ якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

На підставі акту перевірки №13/15-17-15-01-19-32863396 від 15.01.2015року та рішенням ГУ ДФС в Одеській області №665/10/15-32-10-02-07 від 10.03.2015року ДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 791229,19грн. (т.3 а.с.127).

Позивач також оскаржив податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2015 року та рішення ГУ ДФС в Одеській області до ДФС України, рішенням якої про результатами розгляду скарги від 13.05.2015 року №10045/6/99-99-10-01-01-25 скарга залишена без задоволення (т.1 а.с.25-27).

Дослідивши надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Підстави, за яких у платника ПДВ виникає право на податковий кредит встановлені ст.198 ПКУ. Положеннями цієї статті також визначено умови, дату, час та порядок формування поадкового кредиту; визначено права і обов'язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Норми ст.201 ПКУ регулюють відносини, пов'язані з оформленням і податкової накладної, зокрема, правила щодо форми та порядку заповнення податкових накладних; підстави, порядок, умови складання і надання; встановлено права й обов'язки учасників податкових відносини, пов'язані із складанням, наданням та реєстрацією податкової накладної; передбачено наслідки недотримання обов'язкових вимог щодо форми, змісту та інших дій зі складання, надання та реєстрації податкових накладних.

Пунктом 201.1 ст.201 визначено, що що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Згідно з п.201.6 податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 ст.201 та/ або п.192.1 ст.192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової деклараціїза звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. Надходження такої заяви із скаргою є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений постановою КМУ від 29.12.2012 року №1246.

Відповідно до п.8 Порядку для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації продавцю видається квитанція в електронній формі у текстовому форматі, у якій зазначаються реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про продавця, дата та час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Пунктом 9 Порядку (в редакції на час вининення спірних правовідносин) причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис Державної податкової служби, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня продавцеві засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в Державній податковій службі.

Аналізуючи звзначені податкові норми суд вважає, що платник податку має право на включення до податкового кредиту сум податку, сплачених ним за наслідками господарських операцій, дійсність та достовірність яких має підтверджуватися внесеними до Реєстру податковими накладними. Згідно зі ст.201 ПКУ обов'язок із оформлення і реєстрації податкових накладних покладено на платника податку - продавця товарів (послуг), а не платника податку, який формує податковий кредит. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних, тобто відповідно відсутність підстав для її реєстрації, є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПКУ податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В акті камеральної перевірки №13/15-17-15-01-19-32863396 від 15.01.2015року зазначено, що проведенням перевірки встановлено порушення ПП «ДОРЛІДЕР» п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПКУ, що призвело до завищення податкового кредиту.

В акті перевірки зазначено, що позивачем сформовано податковий кредит у складі декларації з ПДВ за листопад 2014 року за рахунок податкових накладних, виписаних за інший період (а саме-вересень 2014 року), отриманих від ТОВ «Енергия ПКФ» за податковими накладними, які складено із порушенням п.201.10 ст.201 ПКУ, а саме не зазначений реквізит податкової накладної - код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів ввезених на митну територію України). ПП «ДОРЛІДЕР» безпідставно до реєстру отриманих податкових накладних та до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ, які не підтверджені належним чином оформленими податковими накладними, у зв'язку з чим ПП «ДОРЛІДЕР» втрачає право на віднесення до складу податкового кредиту за листопад 2014 року ПДВ у розмірі 3164916,77грн.

В акті перевірки зазначено, що такими податковими накладними є податкові накладні від 30.09.2014р. №13, 14, 15, 16, 17, 79, 82, 90, 100, 101, 104, 111, 112, 119, 120, 122, 124, 126, 128, 129, 141, 144, 145, 147, 150, 152, 154, 155, 157, 160 - кожна на загальну суму 603100грн., у тому числі 100516,67грн. ПДВ, №162 на загальну суму 293400, у тому числі 48900,00 ПДВ.

Судом встановлено, що всі вищезазначені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.3 а.с.28-44,54-56). Квитанцій про неприйняття вказаних податкових накладних у зв'язку з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 ст.201 та/ або п.192.1 ст.192 ПКУ не складалось, не надсилалось продавцю, тобто відповідно до п.198.6 ст.198 ПКУ вказані податкові накладні є для отримувача товарів - позивача підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.227 КАС України висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої інстанції чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016 року по даній справі, якою скасовані постанова Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2015 року, та справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначено, що судами попередніх інстанцій не досліджено питання щодо реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та в разі в разі невідповідності їх вимогам п.201.1 ст.201 ПКУ чи було надіслано продавцю квитанції про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням відповідних причин. В разі встановлення судами реєстрації спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п.201.10 ст.201 ПКУ, такі податкові накладні є підставою для формування податкового кредиту позивача.

Також суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що визначальним для правомірності формування податкового кредиту є здійснення господарських операцій та відповідно реальні зміни майнового стану платника податків, тобто повинен відбутися рух активів у процесі здійснення господарської операції, бути наявний зв'язок між фактом придбання товарів і господарською діяльністю платника податків, придбаний товар повинен бути використаний у своєї господарській діяльності.

Оскільки відповідачем проводилась камеральна перевірка вказані обставини під час перевірки не досліджувались. Між тим, позивачем до суду надані первинні документи, які відображають здійснення господарських операцій з придбання товару та його подальшого використання у своєї господарської діяльності. Представник відповідача вказані доводи не спростовував.

Статтею 10 Господарського кодексу України визначені основні напрямки економічної політики держави, одним з яких є податкова політика, яка спрямована на забезпечення економічно обґрунтованого податкового навантаження на суб'єктів господарювання, стимулювання суспільно необхідної економічної діяльності суб'єктів.

Така позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. В рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» зазначено, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Проте це не може бути підставою для відмови заявнику у відшкодуванні ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань. В рішенні від 22.01.2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" суд зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. Такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Статтею 10 Господарського кодексу України визначені основні напрямки економічної політики держави, одним з яких є податкова політика, яка спрямована на забезпечення економічно обґрунтованого податкового навантаження на суб'єктів господарювання, стимулювання суспільно необхідної економічної діяльності суб'єктів, а також дотримання принципу соціальної справедливості та конституційних гарантій прав громадян при оподаткуванні їх доходів.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо, а також пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень .

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином судові витрати позивача у сумі 487,20 гривень підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ОДПІ на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» до Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, третя особа Головне управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийнятими ДПІ у Комінтернівському районі ГУ ДФС в Одеській області № від 03.02.2015року, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 3164916,77грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 791229,19грн. та № від 30.03.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 791229,19грн.

Стягнути з Комінтернівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «ПІВДЕНЬДОРТЕХ» судовий збір у сумі 12355,64 гривень.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.

.