Справа № 804/16161/15
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"10" серпня 2016 р. справа № 804/16161/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Туркіної Л.П., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю:

представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит" ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання в адміністративній справі за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. у справі №804/16161/15

за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

третя особа - ОСОБА_8,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У грудні 2015 року позивачі звернулися до суду першої інстанції з позовом, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-) та ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформаціє: про ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_6(реєстраційний номер облікової картки платника податків-272Э718327) вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит", стосовно здійснення виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування

вкладів фізичних осіб за Договором №307231/18548/370-14 від 20 серпня 2014 р. про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 370 днів в іноземній валюті, Договором позики від 06 липня 2015 року, Договору задоволення вимог заставодержателя від 07 вересня 2015 року.

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 включити ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1) до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 та Кредит", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором N'307231/18548/370-14 від 20 серпня 2014 р. про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 370 днів в іноземній валюті, Договором позики від 06 липня 2015 року, Договору задоволення вимог заставодержателя від 07 вересня 2015 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-) , ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-) до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором №307231/18548/370-14 від 20 серпня 2014 р. про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 370 днів в іноземній валюті, Договором позики від Об липня 2015 року,. Договору задоволення вимог заставодержателя від 07 вересня 2015 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-), ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків-),ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника псдатків-)грошові кошти за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за Договором №307231/18548/370-14 від 20 серпня 2014 р. про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" на 370 днів в іноземній валюті, Договором позики від 06 липня 2015 року, Договором задоволення вимог заставодержателя від 07 вересня 2015 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит" ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 16.06.2016 року у справі №826/20410/14, заявив клопотання про закриття провадження у справі у звязку з непідсудністю цієї справи адміністративному суду.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечував.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання про закритті провадження підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На думку суду першої інстанції, спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Частиною 3 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Верховний Суд України в постанові від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14 зазначив, що "виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ "Про банки та банківську діяльність", пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому абзацом другим частини другої статті 215 ЦК передбачено, що у випадках, встановлених ЦК, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним.

За таких обставин, на думку колегії суддів, спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства."

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів не знаходить підстав відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, викладених у постанові від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, та приходить до висновку, що спір між сторонами у цій справі повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За такий обставин, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання представника відповідача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит" ОСОБА_2 ОСОБА_3 слід задовольнити, постанову суду від 25.01.2016 р. скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_1 та Кредит" ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. у справі № 804/16161/15 скасувати.

Провадження в справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України упродовж двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: Л.П. Туркіна

Суддя: А.О. Коршун