Справа № 213/1521/16-а
Суддя: Макарова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1521/16-а
Номер провадження 2-а/213/40/16
П О С Т А Н О В А

18 серпня 2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Макарової Т.Ю.

при секретарі Васильєвій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Житомирі, інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції у м.Житомирі ДПП рядового поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.06.2016року о 09 годині 01 хвилин він, рухаючись на автомобілі Nissan Теаnа, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі Київ-Чоп на 236 кілометрі, був зупинений інспектором роти № 4 батальйону патрульної поліції у м. Житомирі ДПП України рядовим поліції ОСОБА_2 за рух по крайній лівій смузі без наміру здійснення повороту чи розвороту ліворуч, в той час коли права смуга була вільна.

Постановою вищевказаного інспектора патрульної поліції від 20.06.2016 серії ПС2 № 541317 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що 20.06.2016 о 09 годині 01 хвилин позивач за зазначених вище обставин, рухався по крайній лівій смузі на 236 км автодороги Київ-Чоп без наміру здійснення повороту чи розвороту ліворуч, в той час коли права смуга була вільна, чим порушив п.п.11.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач вважає, що Відповідач при складанні та винесенні оскаржуваної постанови порушив норми чинного законодавства України, оскільки 20.06.2016 о 09 годині 01 хвилин він дійсно рухався на автомобілі Nissan Теаnа, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі Київ - Чоп на 236 кілометрі, в той час коли завершував маневр, а саме об'їзд перешкоди- пошкодження автомобільного покриття на правій полосі руху, і з цією метою він виїхав на ліву смугу, приблизно у 500-800 метрах, точної відстані він вказати не може, його зупинили патрульні інспектори та вказали, що ним здійснювався рух без наміру здійснення повороту чи розвороту ліворуч, в той час коли права смуга була вільна.

Його пояснення, що саме в цьому відрізку дороги, він був вимушений здійснювати рух у лівій смузі у зв'язку із об'їздом перешкоди, Відповідачем були проігноровані. До того ж будь-яких доказів, які підтверджують його вину у скоєному адміністративному правопорушенні, інспектором Усикою O.A. надано не було, належної фіксації правопорушення не відбулось, наявність на автомобільній дорозі перешкоди зафіксовано не було. Незважаючи на це, інспектор прийняв рішення про винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, винесенні відповідної постанови, позивач заявляв клопотання про необхідність залучення захисника, Відповідачем вказане клопотання теж було проігноровано, що потягло порушення конституційного права позивача на захист.

При винесені оскаржуваної постанови інспектором також достовірно не встановлені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема необхідність у залученні захисника.

Крім показань самого інспектора, інших доказів, які б доводили вчинення Позивачем правопорушення, та на підставі яких можна було б встановити наявність правопорушення, відсутні.

Крім того, Позивач зазначає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушують його права, передбаченні ст.268 КУпАП, внаслідок чого при винесенні постанови інспектором не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Таким чином, Позивач вважає, що висновок про скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2ст.122 КУпАП, інспектор патрульної поліції зробив на підставі припущень, а не на підставі відповідних допустимих доказів, без повного з'ясування обставин справи, без належної оцінки усіх доказів.

Згідно ч. 3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Тому, оскільки постанову у справі про адміністративне правопорушення винесено безпідставно та неправомірно, вона не може оцінюватися судом в розумінні ст. 70 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували - відсутні.

Згідно статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ч.7 ст.3 КАСУ суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Тобто, суб'єктом владних повноважень в нашому випадку є як Управління патрульної служби, так і інспектор патрульної служби (їхня посадова чи службова особа).

При розгляді позову позивач просить врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КУАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати незаконними дії інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції у м.Житомирі ДПП України рядовим поліції ОСОБА_2 та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.2 КУпАП від 20.06.2016 серії ПС2 № 541317 винесену у відношенні нього про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425,00грн., як таку, що винесена з порушеннями вимог чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце, дату, час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглянути адміністративний позов без його участі. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити та скасувати винесену Відповідачем постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП/а.с.38/.

Відповідач інспектор роти №4 батальйону патрульної поліції у м.Житомирі ДПП ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлена своєчасно, у встановленому законом порядку, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що основною посилкою Позивача є те, що він не порушував Правил дорожнього руху. Разом з тим, як зазначено в постанові серії ПС2 №541317 від 20.06.2016 року, ОСОБА_1 порушив вимоги п.11.5 ПДР України, оскільки рухався в крайній лівій смузі в той час, коли крайні праві смуги були не зайняті, не маючи наміру здійснювати поворот, розворот та випередження. Відповідно до п.11.5 ПДР на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Відповідно до п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Пунктом 9 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Дане адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру поліцейського, з якої чітко вбачається, що Позивач їхав в крайній лівій смузі для руху, права смуга була вільна. Посилання Позивача на те, що поруч з ним в попутному напрямку рухались ще декілька автомобілів спростовуються відеозаписом даної події. З відеозапису також вбачається, що Позивачу було роз'яснено права, передбачені ст. 268, 307, 308 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

В запереченнях Відповідача також зазначено, що автодорога, на якій Позивач скоїв адміністративне правопорушення знаходиться у відмінному стані, це також підтверджується відеозаписом на диску автомобільної дороги Київ-Чоп на 236 км.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення. Та відповідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Статтею 213 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими нате цим Кодексом.

Згідно п.4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (зі змінами та доповненнями) та її. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом. Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил). Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Як зазначає Відповідач, підстави для умисного спотворювання обставин події у поліцейського, котрий не мав жодних відносин із Позивачем, а виконував обов'язки щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, відсутні. Доказів щодо фіктивності або недійсності постанови про адміністративне правопорушення, неправомірності дій інспектора Позивачем не надано.

Крім того, Відповідач зазначає, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ч. 2 ст.33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015) не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідач також вважає, що позивач мав сплатити судовий збір, як за позов майнового характеру оскільки питання щодо звільнення позивача від сплати штрафу, призведе до збільшення майна особи. Відповідач просить відмовити в позові ОСОБА_1, за безпідставністю.

Дослідивши матеріал справи, надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено, 20.06.2016 року о 09 годині 01 хвилин ОСОБА_1, рухаючись на автомобілі Nissan Теаnа, номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі Київ-Чоп на 236 кілометрі, був зупинений інспектором роти № 4 батальйону патрульної поліції у м. Житомирі ДПП України рядовим поліції ОСОБА_2 за рух по крайній лівій смузі без наміру здійснення повороту чи розвороту ліворуч, в той час коли права смуга була вільна.

Постановою вищевказаного інспектора патрульної поліції від 20.06.2016 серії ПС2 № 541317 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Позивач заперечує факт вчинення ним вищезазначеного правопорушення, та зазначає, що при винесені оскаржуваної постанови інспектором достовірно не встановлені обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім показань самого інспектора, інших доказів, які б доводили вчинення Позивачем правопорушення, та на підставі яких можна було б встановити наявність правопорушення, відсутні.

Підставами для скасування постанови позивач зазначає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, порушують його права, передбаченні ст.268 КУпАП, внаслідок чого при винесенні постанови інспектором не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП. Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, винесенні відповідної постанови, позивач заявляв клопотання про необхідність залучення захисника, яке Відповідачем було проігноровано, що потягло порушення конституційного права позивача на захист.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, Відповідачем в якості доказу, наданий диск, з відео файлами, які підтверджують стан проїзної частини дороги, та обставини складання постанови про адміністративне правопорушення.

При перегляді в судовому засіданні відеозапису, встановлено, що він містить відеозаписи стану дороги, зупинки, та складання постанови про адміністративне правопорушення.

Переглянутий в судовому засіданні відеозапис стану дороги, не спростовує твердження позивача про те, що він обїжджав перешкоду - вибоїну на правій полосі руху, оскільки з відеозапису вбачається, що права смуга 236 км дороги має свіжі латки. Згідно дати, відеозапис відбувався 19.07.2016 року, що не виключає того, що в період з дати складання протоколу ( 20.06.2016 року) та до дати відеозапису відбувся ремонт зазначеної ділянки дороги. Докази стану дороги на момент вчинення правопорушення Позивачем суду не надано.

З інших файлів відеозапису, вбачається, що позивач заднім ходом підїжджає до поліцейських ППС. Та починається процедура перевірки документів, та складання постанови про адміністративне правопорушення. Слід зазначити, що відеозапис переривається, та суду надані фрагменти, з яких вбачається, що позивачу розяснено, який пункт ПДР він порушив, та розяснено права відповідно до ст.268 КУпАП. Надані суду фрагменти відеозапису, обриваються, коли позивач починає висловлювати заперечення при ознайомленні з протоколом. Беззаперечних доказів того, що правопорушення вчинено саме Позивачем суду також не надано.

Позивач стверджує, що він заявляв клопотання щодо необхідності правової допомоги, надання йому відповідних доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, щоб мати можливість підготуватися, та надати обґрунтовані заперечення. Перевірити ці обставини, суд не має можливості, оскільки відеозапис наданий Відповідачем не фіксує всіх обставин.

Суд вважає, що вина позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, та співмірності накладення адміністративного стягнення, неможливості звільнення від відповідальності, Відповідачем не доведена.

Слід зазначити, що статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений має мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту (ст.6 п.3,б). Ці норми конвенції підлягають застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ці норми також можливо застосувати до справ про адміністративні правопорушення.

Отже, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідачем не надано повних, беззаперечних доказів вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, та його вина не доведена, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Разом з тим, з наданого суду відеозапису вбачається, що при зупинці Позивача та складанні постанови про адміністративне правопорушення, Відповідач поводився чемно та ввічливо, розяснив права та обовязки особі, що притягалась до адміністративної відповідальності за ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України.

Відповідач обґрунтовано зазначає в запереченнях, що відповідно до внесених Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року до ч.2 ст.33 КУпАП змін, при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, не враховується.

Суд також враховує, що Відповідач, відповідно до ст. 252 КУпАП, вирішуючи питання про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, оцінив докази щодо вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, та вважав, що доказів порушення Позивачем ПДР України для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності достатньо, та виніс відповідну постанову.

Однак, цих доказів виявилося недостатньо для доведення в судовому засіданні вини Позивача, який заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення, з самого початку, оспорював складання протоколу інспектором, заявляв клопотання, які не вирішено інспектором, яка склала постанову.

За таких обставин, суд не бачить підстав, для визнання дій Відповідача незаконними. З вищезазначених підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,71,158-163,171-2 КАС України, ст.ст.33, 122, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Житомирі ДПП України, рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову, винесену інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції у м.Житомирі ДПП України рядовим поліції ОСОБА_2 20.06.2016 року серії ПС2 №541317 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом 10 днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини 3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Повний текст постанови виготовлений 22 серпня 2016 року.

Суддя Т.Ю. Макарова