Справа № 2-а-504/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа №2а 504 2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2010 року суддя Путивльського районного суду Гриценко П.П. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі ( далі ПФУ) про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що він є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога у 2006-2009 р.р. йому не надавалася, а з січня 2008 р. виплачувалася лише в розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком незважаючи на те, шо рішеннями Конституційного суду України № 6рп/2007 від 09.07.2007 р. у справі № 1-29/2007, визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р., якими зупинялась дія ст 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» ,визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) пункт 3 положення статті 71 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489 V від 19.12.2006 року.

Частково за рішенням Путивльського районного суду Сумської області було виплачено за 2007-2008 роки у розмірі 30%.

У звязку з цим просила зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2009 р. у сумі 1088 грн. 00 коп. відповідно наведеного у позові розрахунку та виплачувати в подальшому 30 % від мінімальної пенсії за віком на період дії Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Позивачка свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у її відсутність. ( а.с. 8).

Відповідач надіслав суду свої письмові заперечення ( а.с. 14), в яких просив розглянути справу у його відсутність і відмовити в позові виходячи з наступного :

-згідно зі ст. 7 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і виключенню не підлягають в силу п. 9 Положення Про Пенсійний фонд України. Управління діяло у відповідності до положень ст.ст. 77,110 Закону України « Про державний бюджет України на 2006 рік» , ст.ст. 71,111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» , а рішення Конституційного суду № 6-рп/2007 року від 09.07.2007 року зворотної дії у часі не має. У 2008 році позивачу виплачувалась надбавка до пенсії в розмірі, передбаченому п.41 розділу ІІ Закону України « Про державний бюджет України на 2008рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Також має місце законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування « , не може бути застосований в силу ч. 3 цієї статті. Наполягали на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду, встановлених ч. 1 ст. 100 КАС України , які позивач просив без поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка у справі відноситься до категорії дітей війни і перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України у Путивльському районі ( а.с. 5,7).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України ( ст. 46 Конституції України).

Згідно ст. 7 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» , фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Законом України « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року були внесені зміни до статті 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки,встановленої для учасників війни.

Як вбачаться з довідки Управління ( а.с. 7 ) , позивачка, як дитина війни, таке підвищення до пенсії отримала у 2009 році :в січні - листопаді по 49 грн. 80 коп., у 2008 році в розмірі : за січень березень по 47 грн., за квітень 48,10 грн., за травень 79,13 грн., за червень 144,30 грн., липень - вересень по 144 грн. 60 коп., за жовтень грудень по 149,10 грн. Надбавка дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % , згідно рішення суду виплачена по 31.12.2008 року.

Відповідно до рішення Путивльського районного суду від 1 квітня 2009 року,яке набрало законної сили , за позовом ОСОБА_1,бездіяльність ПФУ в частині не проведення нарахування і виплати їй підвищення до пенсії з 09.07.2007 року і з 22.05.2008 р. у відповідності до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» визнана протиправною і УПФ у Путивльському районі зобовязано здійснити позивачці перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 09 липня по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня по 31 грудня 2008 року (а.с. 6).

Рішенням Конституційного Суду України № 10 рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано таким, що не відповідають Конституції України ( є неконституційним) положення пункту 41 розділу ІІ Закону України « Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи відповідача про те, що поняття « мінімальна пенсія за віком» про яке йдеться в ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , застосовується виключно для визначення пенсії, що призначаються лише за цим Законом і не стосуються дітей війни відповідно до ст. 6 Закону « Про соціальний захист дітей війни» , не є переконливим.

Положення статті 28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , не є перешкодою для застосування даної величини ( мінімального розміру пенсії за віком) до обрання інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком, який застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно цим Законом, оскільки наявність такої норми а відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ законодавством.

За таких обставин, немає жодних законодавчих обмежень щодо виплати такого підвищення у 2009-2010 роках і ПФУ з 01.01.2009 року повинно було виплачувати позивачці підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особами, які мають статус дитини війни є безпідставними, оскільки відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними Управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо пропущення строку звернення до суду з позовом, враховуючи положення ч. 2 с. 46 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» яка визначає , що нараховані суми пенсії,не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь яким строком.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що вимоги про встановлення обовязку Управління нарахувати і виплатити підвищення до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не в праві перебирати на себе функцію державного органу, якому такі повноваження надані законом.

Суд також зазначає, що вимоги позивачки про зобовязання проводити безстроково перерахунок щомісячної основної та додаткової пенсії встановленої законом не підлягають задоволенню, оскільки її права після постановлення рішення суду ще не порушені, а у відповідності до вимог п.п. 1,2 ст. 2 КАС України, суд не має права зобовязати відповідача вчинятись якісь дії на майбутнє.

Однак, виходячи зі змісту позову,з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління в частині не виконання приписів ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» , що призвело до порушення прав позивачки на своєчасне отримання підвищення до пенсії і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачці таке підвищення з 01.01.2009 року по 15.01.2010 року, тобто по день винесення рішення у справі,з урахуванням раніше отриманих сум.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 94 КАС України підлягають присудженню з державного бюджету України на користь позивача понесено витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19,22,46,75,92,152 Конституції України , ст. 73 Закону України « Про Конституційний Суд України» , ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , ст. ст. 3,6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» , ст.ст. 8-11,71,94,122,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду в Путивльському районі Сумської області в частині не проведення проведення нарахування і виплат ОСОБА_1 підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» з 01.01.2009 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 01 січня 2009 року по 15 січня 2010 року.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя : підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_3