Справа № 816/893/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/893/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідачів 1. Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області 2. Головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2
про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

09.06.2016 ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (надалі - відповідач-1 або Приморський ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області), Головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 (надалі - відповідач-2 або державний виконавець) про визнання протиправною та скасування постанови, у якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49154286 від 04.04.2016 головного державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа №816/2041/15, виданого 15.10.2015 Полтавським окружним адміністративним судом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправне закінчення виконавчого провадження державним виконавцем лише на підставі листа уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Гаджиєва С.О. №1708 від 01.04.2016, не вчинивши належним чином виконавчі дії, спрямовані до виконання рішення суду, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Позивач у судове засідання не прибула, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно; представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, про час, дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно; відповідач-2 надіслав до суду заяву про відкладення розгляду справи, однак, поважності підстав для відкладення судового розгляду суду не навів. У зв'язку з чим суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 у справі №816/2041/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" Северина Юрія Петровича щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" Северина Юрія Петровича включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; у решті позовних вимог відмовлено /а.с. 11-14/.

На виконання вказаної постанови Полтавським окружним адміністративним судом 15.10.2015 видано виконавчий лист №816/2041/15 /а.с. 16/.

29.10.2015 державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження - ВП №49154286 /а.с. 17/

04.04.2016 державним виконавцем Приморського ВДВС Одеського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження /а.с. 9/.

Позивач не погодився із зазначеною постановою державного виконавця та звернувся до адміністративного суду з даним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 49154286 від 04.04.2016.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом згідно з частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до статті 181 цього Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Матеріали справи свідчать, що позивачем пропущено строк звернення до суду щодо визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №49154286 від 04.04.2016, оскільки ОСОБА_1 07.06.2016 дізналась про те, що її не внесено до переліку вкладників АТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з листа уповноваженої особи №3223 від 01.06.2016 .

Визнаючи причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, суд враховував, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У Рішенні у справі "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року ЄСПЛ констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року ЄСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та практику ЄСПЛ, суд вважає за можливе визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

У розумінні статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема постанови судів у адміністративних справах.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відкриття виконавчого провадження стала заява про примусове виконання ОСОБА_1 від 28.10.2015.

Поставною державного виконавця від 29.10.2015 відкрито виконавче провадження ВП№49154286 з виконання виконавчого листа №816/2041/15 від 15.10.2015 про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича включити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 15 грудня 1997 року, що проживає за адресою: АДРЕСА_1) до переліку вкладників ПАТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Постановлено боржнику добровільно виконати вимоги виконавчого документа у семиденний термін, про що обов'язково повідомити письмово державного виконавця /а.с. 17/.

Частинами першою та третьою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи-підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 89 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що у зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у добровільному порядку державним виконавцем винесено постанову від 09.11.2015 про накладення штрафу на боржника - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Северин Юрія Петровича штраф у розмірі 680,00 грн.

25.11.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку із зміною особи, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ "Імексбанк" - провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гаджиєву Сергію Олександровичу з 20.10.2015.

Про закінчення виконавчого провадження відповідач листом від 09.12.2015 №5820к повідомив ОСОБА_1 /а. с. 54/.

Водночас, постановою державного виконавця від 22.12.2015 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2015 та постановою від 23.12.2015 виконавче провадження поновлено.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 у справі №816/2041/15 замінено неналежного боржника - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Северина Юрія Петровича належним боржником - Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва Сергія Олександровича (надалі - уповноважена особа Фонду) /а.с. 18-19/.

Листом від 01.04.2016 №1708 уповноважена особа Фонду повідомила державного виконавця про те, що ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, включена до переліку вкладників АТ "Імексбанк", яким виплачені кошти, та зазначено, що уповноваженою особою Фонду здійснено всі передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дії для забезпечення виплати вкладникам АТ "Імексбанк". У листі уповноважена особа Фонду нагадала, що 21.05.2015 Правлінням Національного банку України прийнята постанова №330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк"; відповідно до вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 №105 "Про початок процедури ліквідації АТ "Імексбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким в АТ "Імексбанк" було розпочато процедуру ліквідації і призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ "Імексбанк" строком на 1 рік з 27.05.2015 до 26.05.2016 включно, таким чином, з 27.05.2015 в установі АТ "Імексбанку" запроваджено процедуру ліквідації; відповідно до приписів пункту 3-1 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку боржника /а.с. 10/.

04.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, підстави для закінчення виконавчого провадження визначені статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону.

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що в обґрунтування підстави для закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає, що згідно з листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Гаджиєва С.О. №1708 від 01.04.2016 ОСОБА_1 включена до переліку вкладників АТ "Імексбанк".

Проте вказана обставина не підтверджує факт виконання боржником рішення суду, оскільки рішенням суду зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" включити ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "Імексбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, водночас, листом уповноваженої особи від 01.04.2016 №1708 державного виконавця повідомлено про те, що ОСОБА_1 включена до переліку вкладників, яким виплачені кошти.

Таким чином, ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не включена.

Отже, ці обставини справи ставлять під сумнів виконання боржником рішення суду.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вчинено дій, визначених Законом України "Про виконавче провадження", які спрямовані на виконання рішення суду, а наявні у матеріалах справи документи спростовують висновок державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження, та, як наслідок, свідчать про безпідставність винесення оскаржуваної постанови.

Суд також зазначає, що частинами другою та третьою статті 67 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню в порядку, встановленому цим Законом.

Із вказаного слідує, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстави визнання боржником банкруту виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку.

Однак, доказів надіслання державним виконавцем виконавчого документу до ліквідаційної комісії відповідачем не надано.

Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №49154286 від 04.04.2016 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем надано відповідні докази в обґрунтування позову, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження ВП №49154286 від 04.04.2016.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна