Справа № 5/1997-3/219
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. Справа № 28625/09

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Дяковича В.П., Яворського І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у місті Львові на постанову господарського суду Львiвської області від 05 липня 2006 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Львівенергоремонт» до державної податкової інспекції у місті Львові про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ВАТ «Львівенергоремонт» звернулося в суд з позовом до ДПІ у місті Львові про скасування податкового повідомлення-рішення № 453/26-22 від 10.01.2003 року про визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток (222,7 тис. грн.) та застосування фінансових санкцій відповідно до п. 17.1.3 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податку перед бюджетами та державними цільовими фондами» (55,5 тис. грн.).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до ст.ст.1, 21 Закону України «Про цінні папери і фондову біржу» та ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» проведені ним з ВАТ «Львівський хімічний завод» та ВАТ «Універмаг Львів» розрахунки шляхом передачі та погашення векселів не можуть вважатися бартерними, оскільки вексель виступав розрахунковим документом, а не товаром. Вважає, що ним правомірно віднесено до складу валових витрат як безнадійну заборгованість ПП «Сенат» та ВАТ «Промислова група «Корал» за отримані за цивільно-правовими угодами векселями, оскільки за зобов'язаннями по цих угодах минув строк позовної давності для звернення до суду за стягненням заборгованості. При цьому Позивач посилається на п.5.2.8 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Позивач частково не погоджується з висновком відповідача про те, що ним неправомірно включено до валових витрат витрати на відрядження, в зв'язку з неналежним оформленням відряджувальних посвідчень (згідно з переліком до акту перевірки), оскільки до переліку включено цілий ряд посвідчень із вказівкою на те, що вони не містять печатки про прибуття, що не відповідає дійсності. Інші посвідчення містять відмітки та інші необхідні реквізити передбачені Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою Міністерством фінансів України № 59 від 13.03.1998 року. Також просить суд при постановленні рішення у справі врахувати Висновок № 2540 судово-бухгалтерської експертизи по господарській справі № 5/1997-3/219 (5/1997-3/219), який складено 12.12.2005 року.

Постановою господарського суду Львiвської областi від 05 липня 2006 року позовні вимоги задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у місті Львові № 453/26-22 від 10.01.2003 року в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток у сумі 209978,39 грн. за основним платежем, та 52319,56 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Суд виходив з того, що висновки відповідача не ґрунтуються на фактичних обставинах та не відповідають вимогам закону.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в основному покликається на те, що відповідно до п.1.19 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»: бартер - це господарська операція, яка передбачає проведення розрахунку за товари у будь-якій іншій формі, ніж грошова. Оскільки при здійсненні Позивачем розрахунків векселями за виконані роботи та придбані товари з ВАТ «Львівський хімічний завод» та ВАТ «Універмаг «Львів», не було передбачено зарахування коштів на рахунки продавця товарів, робіт, то вексель виступає товаром і такі господарські операції слід вважати бартерними, а, отже, позивачем допущено заниження валового доходу на суму 29166,67 грн. Крім того, в ході перевірки встановлено, що ВАТ «Львівенергоремонт» безпідставно включено до складу валових витрат суму безнадійної заборгованості в сумі 1105300,00 грн. (в тому числі заборгованість ПП «Сенат» за переданими векселями - 767800,00 грн.); ВАТ Промислова група «Корал» за переданими векселями - 337500,00 грн.

Відповідачем, в Акті податкової перевірки, зазначено, що Позивачем порушено п.п.1.3 п.1 р.1 Інструкції про службові відрядження в межах України та закордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1998 року № 59, оскільки відмітки у посвідченнях про відрядження щодо прибуття та вибуття працівника не посвідчені тією печаткою, якою користується у своїй господарській діяльності підприємство для засвідчення підпису відповідальної службової особи, на яку наказом (розпорядженням) керівника підприємства покладено обов'язки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідачем проведено комплексну документальну перевірку позивача по питанню дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2000 року по 01.10.2002 року, про що складено Акт від 25.12.2002 року за № 26- 0/3213, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення за № 453/26-22 від 10.01.2003 року, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємства в сумі 222,7 тис. грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 55,5 тис. грн.

В п.2.1 Акту перевірки зазначено, що в ході проведення перевірки проведено зустрічні перевірки з ВАТ «Львівський хімічний завод» та ВАТ «Універмаг «Львів». За матеріалами вказаних перевірок встановлено, що взаєморозрахунки ВАТ «Львівенергоремонт» з вказаними підприємствами проводилися векселями. Якщо виданий вексель індосується на користь векселедавця або іншої особи в оплату за раніше відпущені товари, то в бухгалтерському обліку у продавця погашається дебіторська заборгованість, зобов'язання щодо якої було забезпечено цим векселем. Така безгрошова форма розрахунків підпадає під визначення «Бартерна операція». При цьому відповідач посилається на п. 1.19 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Враховуючи вищенаведене, слід говорити про порушення позивачем п.п. 11.3.4 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно з яким датою збільшення валового доходу у разі здійснення бартерних операцій вважається будь-яка із подій, що сталася раніше - або дата відвантаження товарів, а для робіт дата надання їх результатів; або дата оприбуткування товарів, а для робіт - дата фактичного отримання результатів робіт, що призвело до заниження валового доходу на суму 29166,67 грн.

Проте, в акті перевірки відсутній опис господарських операцій, посилання на первинні документи та розрахунки, які обґрунтовують факт виявленого порушення, відповідно до Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 16.09.2002 року № 429 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 року за № 1023/7311).

В процесі судового розгляду, подано заяву про зміну та зменшення позовних вимог, щодо проведених Позивачем взаєморозрахунків векселями по господарських операціях з ВАТ «Львівський хімічний завод» та ВАТ «Універмаг «Львів», що призвело до заниження валового доходу Позивача на суму 29166,67грн.

В п. 2.2. Акту перевірки зазначено, що в ході перевірки встановлено, що Позивачем зайво включено до складу валових витрат в 1 півріччі 2001 року та 1 півріччі 2002 року суму безнадійної заборгованості 1105300,00 грн., в тому числі заборгованість ПП «Сенат» - 767800,00 грн. та ВАТ «Промислова група «Корал» - 337500,00 грн.

Вказані заборгованості виникли в результаті господарських операцій: відповідно до договору - доручення № 5035/1348 від 17.03.1997 року, Позивач доручив ПП «Сенат» здійснити реалізацію векселів НДЦ на загальну суму по номінальній вартості 2000000,00 грн. Вказані векселі передані згідно актів прийому-передачі від 07.04.1997 року та від 24.04.1997 року. Згідно вказаного договору - доручення ПП «Сенат» повинен був перерахувати кошти за векселі на розрахунковий рахунок Позивача. Зазначене зобов'язання виконано ним частково і кошти перераховано в сумі 778285,14 грн.

Проаналізувавши представлені суду до розгляду матеріали та враховуючи норми п. 12.1.1 ст. 12 Закону України «Про податок з прибутку підприємств», колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно віднесено до валових витрат заборгованість ПП «Сенат» та ВАТ «Промислова група «Корал», як безнадійну.

Разом з тим, беручи до уваги ч.1 ст. 70 Уніфікованого Закону по перевідних векселях та простих векселях, введеного Женевською Конвенцією 1930 року, термін позовної давності для звернення за погашенням векселів встановлено в три роки з дня платежу, а як вбачається з актів приймання передачі векселів, по векселях, які передавалися ПП «Сенат» датою погашення (оплати) векселів, встановлено 04.05.1997 року та 21.08.1997 року, за векселями, які передані ВАТ «Промислова група «Корал» - 25.07.1997 року та 21.08.1997 року. Таким чином станом на 1 півріччя 2001 року та 2002 року (періоди віднесення безнадійної заборгованості до валових витрат) по зобов'язаннях за вказаними векселями минув строк позовної давності.

Що стосується зайво включено до валових витрат, витрати по авансових звітах в сумі 42295,60 грн., так як вказані авансові звіти оформлені з порушенням Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13.03.1998 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1.3 вказаної вище Інструкції про службові відрядження в межах України та закордон,- відмітки в посвідченні про відрядження щодо прибуття та вибуття працівника завіряються тією печаткою, якою користується у своїй господарській діяльності підприємство для засвідчення підпису відповідної службової особи, на яку наказом (розпорядженням) керівника підприємства покладено обов'язки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього.

Проте, в акті перевірки Відповідачем не зазначено, на підставі чого він вважає, що квадратна чи трикутна печатки (такими були посвідченні спірні посвідчення про відрядження) є такими, що не використовуються підприємством у господарській діяльності, для засвідчення підпису відповідальної особи, на яку наказом (розпорядженням) по підприємству покладено обов'язки здійснювати реєстрацію осіб, які вибувають у відрядження та прибувають з нього. В самій інструкції не конкретизовано щодо форми та змісту печатки, якою можуть ставитися відмітки у посвідченнях про відрядження. Також в акті перевірки відсутня вказівка на те, що під час перевірки встановлювався факт уповноваженою чи не уповноваженою особою посвідчувалися записи у посвідченнях.

Вищезазначені обставини, також підтверджуються Висновком № 2540 судово-бухгалтерської експертизи по господарській справі № 5/1997-3/219 (5/1997-3/219), який складено 12.12.2005 року, у якому зазначено, що згідно поданих на дослідження документів не підтверджується документальна обґрунтованість висновку податкової перевірки ВАТ «Львівенергоремонт» (акт податкової перевірки від 25.12.2002 р. № 26-0/3213), щодо зайвого включення підприємством до валових витрат сум дебіторської (безнадійної) заборгованості по переданих на ПП «Сенат» та ВАТ «Промислова група «Корал» векселях, та по яких вказаними підприємствами не було проведено оплати.

Крім того, дослідженням Акта податкової перевірки від 25.12.2002 року № 26-0/3213 та інших документів, судовим експертом встановлено необґрунтованість включення до складу валових витрат підприємства - ВАТ «Львівенергоремонт», витрат по авансових звітах на відрядження працівників в сумі 13238,72 грн., відповідно до авансових звітів, у посвідченнях про відрядження до яких відсутні відмітки про -прибуття та вибуття (відсутні печатки) та в додатку до яких відсутні підтверджуючі документи.

Відтак беручи до уваги наведене та судові рішення касаційних судів які маються в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у місті Львові залишити без задоволення, постанову господарського суду Львівської області від 05 липня 2006 року по справі № 5/1997-3/219, без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді В.П. Дякович

ОСОБА_1