Справа № 802/978/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 серпня 2016 р. Справа № 802/978/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника Віктора Сергійовича ,

представника позивача: Томенка Р.В.,

представників відповідача: Черпітяк О.В., Бородай Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Денігрейн"

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду України надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Денігрейн» (далі - позивач) до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016 року № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що спірне рішення прийнято по податку, який не передбачений діючим законодавством. Штрафні санкції нараховуються платнику податку у розмірі 10 відсотків від погашеної суми податкового боргу. У даному випадку жодного погашення податкового боргу не відбувалось, було лише виправлення помилки у декларації, відповідно відсутня сума погашеного податкового боргу, на яку нараховується штраф. Крім цього, згідно вимог пункту 3.1. підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України) штрафні санкції взагалі не повинні нараховуватися.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки станом на 11.03.2016 року за позивачем рахувався податковий борг, який був погашений шляхом подання ним 17.03.2016 року уточнюючої декларації. У зв'язку із простроченням строку погашення податкового боргу позивачеві були нараховані штрафні (фінансові) санкції. До спірних правовідносин не застосовується вимоги пункту 3.1. підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, що передбачено листом ДФСУ від 06.05.2016 року. Щодо нарахування штрафних (фінансових) по податку на прибуток приватних підприємств зазначили, що відповідно до ст. 9 ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України, тому з врахуванням норм Бюджетного кодексу України, Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та наказу Міністерства фінансів України "Про бюджетну класифікацію" № 11 від 14.01.2011 року, тому, на їх думку, оскаржуване рішення винесене у відповідності до вищезазначених норм.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

17.02.2016 року позивачем подана податкова декларація з податку на прибуток за 2015 рік, якою визначено грошове зобов'язання - авансовий внесок при виплаті дивідендів у сумі 133900 грн.

16.03.2016 року та 17.03.2016 року позивачем були подані уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за 2015 рік, якими виправлена помилка щодо визначення вказаного зобов'язання на всю суму.

Також згідно даних облікової картки платника податків з податку на прибуток приватних підприємств 17.03.2016 року зменшено зобов'язання на 133900 грн. і з цього часу недоїмка відсутня.

09.06.2016 року відповідачем була проведена камеральна перевірка податкової звітності позивача з податку на прибуток, за результатами якої складений відповідний акт перевірки № 188/95/12-05/38635491. Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків сплати податку на прибуток, визначених пунктом 57.1. статті 57 ПК України.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 23.06.2016 року прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача, згідно статті 126 ПК України, за порушення строку сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств застосований штраф у розмірі 10% у сумі 13 297,90 грн.

Позивач не погодився із вказаним рішенням та подав цей позов до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

У відповідності до вимог п.п. 14.1.152. п. 14.1. ст.. 14 ПК України, у редакції, яка діяла на період виникнення спірних правовідносин, погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 37.1. статті 37 ПК України визначено, що підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1. статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 50.1.статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У відповідності до вимог пункту 54.1. статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 57.1. статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 87 ПК України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

У відповідності до вимог пункту 126.1. статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Системний аналіз наведених норм доводить, що погашення податкового боргу, виконання податкового обов'язку - це сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений строк. За невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку платник податків несе певну відповідальність, крім випадків, визначених цим Кодексом. ПК України передбачена можливість наявності підстав для зміни податкового обов'язку шляхом подання платником податків уточнюючого розрахунку про виявленні помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації. ПК України передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та зазначає її у податковій декларації або уточнюючому розрахунку і така сума грошового зобов'язання вважається узгодженою. Сплата податкового зобов'язання здійснюється протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. У разі не сплати узгодженої суми грошового зобов'язання у визначений строк платник податків сплачує штраф, зокрема, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач самостійно обчислив суму грошового зобов'язання та зазначив її у податковій декларації з податку на прибуток. Після чого, користуючись своїм правом, наданим ПК України, змінив свій податковий обов`язок та обчислив суму грошового зобов'язання, яку зазначив у відповідному уточнюючому розрахунку. Сума грошового зобов'язання, визначена в уточнюючому розрахунку, є узгодженою.

Як вже зазначалось, погашення податкового боргу, виконання податкового обов'язку - це сплата платником відповідних сум.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем не була здійснена сплата відповідних сум податкових зобов'язань.

Але при цьому, відповідачем у якості погашення податкового боргу була зарахована сума грошового зобов'язання, яку позивач зазначив в уточнюючому розрахунку 17.03.2016 року, що суперечить вимогам статті 87 ПК України, яка передбачає певні джерела самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платником податків.

За таких обставин, у наявності відсутня погашена сума податкового боргу, тобто відсутня база для застосування відповідальності у вигляді штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 року № К/800/31538/15 та К/800/54260/15.

Крім цього, як вже зазначалось, у відповідності до вимог статті 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

І такий випадок визначений цим Кодексом, а саме пунктом 31 підрозділу 10 « Інші перехідні положення» ПК України, згідно якого за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.

Суд вважає, що дана норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відповідно штрафні (фінансові) санкції до позивача за порушення повноти сплати ним податку на прибуток не підлягають застосуванню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на податкову консультацію ДФСУ, яка викладена у листі від 06.05.2016 року № 10165/6/99-99-15-02-02-15, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог статті 52 ПК України вказана податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Податковими консультаціями взагалі користуються виключно платники податків, а не суб'єкти владних повноважень, зокрема, органи податкової служби.

Крім цього, суд звертає увагу, на приписи підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК України, згідно яких податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі - презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У даному випадку у наявності неоднозначне (множинне) трактування вимог пункту 31 підрозділу 10 « Інші перехідні положення» ПК України, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За таких обставин, необхідно застосовувати вказаний принцип податкового законодавства України.

Щодо доводів представника позивача, що оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням застосована штрафна (фінансова) санкція за податком, не передбаченим Податковим кодексом України, суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, штрафна (фінансова) санкція застосована за платежем "податок на прибуток приватних підприємств".

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Вичерпний перелік податків та зборів наведено у ст. ст. 9, 10 ПК України, серед яких такий податок як "Податок на прибуток приватних підприємств" відсутній.

Пунктом 9.4 ст. 9, п. 10.5 ст. 10 ПК України заборонено установлення загальнодержавних та місцевих податків та зборів, не передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що у спірному податковому повідомленні-рішення назва податку, як "Податок на прибуток приватних підприємств", є помилковим.

Таким чином, здійснивши системний аналіз вимог діючого законодавства та наданих у справу доказів, суд доходить висновку, що застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10% не може вважатися обґрунтованим та законним, відповідно спірне податкове повідомлення-рішення від 23.06.2016 року № є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду за зазначене, витрати позивача по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області .

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №, винесене 23.06.2016 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Денігрейн" (пл. Жовтнева, 1, к. 223, м. Вінниця, 21000) сплачений судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 (нуль) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна