Справа № 810/1725/16
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2016-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року 810/1725/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ФІШ» до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, -

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ФІШ» (далі - позивач або ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ») до Львівської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач або Львівська митниці ДФС України), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів від 16.02.2016 року № 209000011/2016/200024/2.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що декларантом надано всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Позивач наголошує, що відповідачу було надано достатньо документів, як основних, так і додаткових, для підтвердження митного оформлення товару за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції. Таким чином, митним органом безпідставно не було визнано заявлену декларантом митну вартість ввезеного товару та було прийнято рішення № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016 про її коригування.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмовому запереченні, яке надійшло через службу діловодства суду, відповідач зазначив, що надані декларантом документи виявились недостатніми для визнання заявленої позивачем митної вартості, також документи містили розбіжності. З огляду на це, декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, проте додаткових документів надано не було. Крім, того з декларантом проведено консультацію, в ході якої декларанту було роз'яснено причину необхідності подання додаткових документів та процедуру застосування методу визначення митної вартості, а саме послідовного застосування методів у випадку невизнання основного методу - за ціною договору. У звязку з неможливістю застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари, митна вартість в даному рішенні була визначена із застосуванням методу 26 (ст.60 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № 112050000/2016/000730 від 21.01.2016 та № 112050000/2016/000590 від 19.01.2016. Відповідач наголошує, що обовязок доведення ціни товару лежить на декларантові, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості, в т. ч. обрано метод визначення митної вартості товару.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 12 липня 2016 року о 14 год 00 хв., у зв'язку з чим вжито заходи для належного повідомлення сторін про дату час та місце судового засідання.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ФІШ» зареєстроване як юридична особа за адресою: 08600, Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, буд. 72, ідентифікаційний код: 39268117.

Між ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» (Покупець) та фірмою «NORSK SJOMAT AS», Норвегія (Продавець), укладено Контракт від 12.08.2014 № 2014/01 (далі - Контракт), за умовами якого Продавець зобовязується, протягом всього строку дії цього Контракту, поставляти, а Покупець приймати та оплачувати продукцію, іменовану надалі «Товар» на умовах, згідно інвойсу по кожній партії товару, що поставляється. Відповідно, до п. 3.1. ціна товару, який є предметом купівлі - продажу, зазначається в інвойсі і виражається в доларах США.

Згідно даного контракту, позивачем на митну територію України був ввезений вантаж шматки лосося, морожені із шкірою (далі - товар). Згідно інвойсу постачальника від 20.01.2016 № 34770, товар постачався за ціною 2,00 долари США за кг., на загальну суму 38 400, 00 доларів США.

Для розмитнення товару до відповідача 11.02.2016 уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «НАВІС ГРУП» (далі ТОВ «НАВІС ГРУП») було направлено електронною поштою вантажно-митну декларацію форми МД-2 та відповідний пакет документів, що підтверджує митну вартість товару, якій відповідачем було присвоєно порядковий номер № 209140000/2016/004802.

Визначення митної вартості товару було здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем були подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12 серпня 2014 року № 2014/01; доповнення до зовнішньоекономічного договору від 30.07.2015 року № 30/07/15 та від 02.11.2015 року № 02/11/15; рахунок-фактура (інвойс) від 20.01.216 року № 34770; міжнародну автомобільну накладну від 20.01.2016 року б/н (CMR); митна декларація країни відправлення товару від 20 січня 2016 року № 0790; сертифікат про походження товару загальної форми від 20.01.2015 року б/н; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 26 січня 2016 № К-004; Прейскурант виробника товару від 13 січня 2016 б/н; книжка МДП (Carnet TIR) від 21 січня 2016 року № XW.77787491; договір про надання послуг митного брокера від 06 листопада 2015 року № М879/15; ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів) використовуються для підтвердження проведення ветеринарно-санітарного контролю від 26 січня 2016 року № ЄРД-00 №654941; міжнародний ветеринарний сертифікат (компетентний орган країни-експортера) або ветеринарне свідоцтво (компетентний орган країни-учасниці СНД) від 19 січня 2016 року № 0 та інші документи.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Львівська митниця дійшла висновку, що документи, які надані для оформлення товару, містять розбіжності:

- відсутнє платіжне доручення про попередню оплату, подання якого передбачено інвойсом № 34770 від 20.01.2016;

- умови поставки згідно інвойсу, Контракту та МД_FCA Alesund,(NO), а рахунок-фактура на оплату транспортних послуг з м. Клайпеда.

У відповідності до ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України) 16.02.2016 декларанту була пред'явлена письмова вимога щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Дана вимога передбачала подання декларантом наступних додаткових документів: 1) прейскуранти, прайс-листи виробника товару; 2) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення вантажу: договір на транспортно-експедиційне обслуговування); 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Додаткових документів не надано. Позивач із вимогою ознайомлений, декларант ОСОБА_2 16.02.2016 зазначив, що додаткових документів надати не має можливості, просив винести рішення згідно поданих документів.

Відповідачем 11.02.2016 проведено консультації з декларантом згідно з ст.. 57 МК України, в ході якої декларанту було роз'яснено про неможливість застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України), джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № 112050000/2016/000730 від 21.01.2016 та № 112050000/2016/000590 від 19.01.2016, за результатами чого Львівською митницею ДФС України прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016 (а.с.24).

На підставі зазначеного вище рішення відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 209140000/2016/0061.

ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» листом Вих. № 31/03/16-1 від 31.03.2016 звернулось до відповідача з проханням: прийняти письмове рішення щодо визнання заявленої у МД від 11.02.2016 року №209140000/2016/004802 митної вартості товару; скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16.02.2016 року від №209000011/2016/200024/2 та повернути ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» надану фінансову гарантію різницю між сумами платежів нарахованими за митною вартістю визначеною декларантом і митною вартістю визначеною митним органом на банківський рахунок № 6722 (назва банку: АТ «ОТП Банк», МФО:300528).

Для підтвердження митної вартості товарів, керуючись ч. 6 ст. 53 МК України, додатково надало наступні документи: завірена копія комерційної пропозиції від 13.01.2016 (лист з перекладом додається); завірена копія калькуляції від 24.09.2015 (лист з перекладом додається); завірена копія договору організації-перевезення № 08/14-01 від 01.08.2014; завірена копія про транспортні витрати № 26/09 від 26.01.2016; завірена копія листа № 21/01 від 21.03.2016; завірена копія рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг № К-004 від 26.01.2016; завірена копія висновку Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичного центр моніторингу зовнішніх товарних ризиків» № 111/32 від 25.03.2016; завірена копія платіжного доручення № 10 від 17.03.2016 про оплату товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016; завірена копія банківської виписки від 21.03.2016 про оплату товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016; завірена копія заяви про купівлю іноземної валюти № 12 від 14.03.2016 для оплати товару по інвойсу № 34770 від 20.01.2016; завірена копія банківської виписки від 22.01.2016 про перерахування коштів на рахунок митниці по МД № 209140000/2016/005808 від 18.02.2016; оригінал довіреності № 23/10/15-1 від 23.10.2015.

ТОВ «КВОЛІТІ ФІШ» повідомило Львівську митницю ДФС про те, що у рахунку № К-004 від 26.01.2016 року допущена описка: зазначено, що послуги по перевезенню товару здійснювалися по маршруту з міста Клайпеда (країна Литва) п/п ОСОБА_3 авто FF558/М9975 замість з міста Алесунд (країна Норвегія) п/п ОСОБА_3 авто FF558/М9975, що підтверджується листом ФОП ОСОБА_4 від 21.03.2016 № 21/01.

Однак, Львівська митниця ДФС України не скасувала рішення № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016, про що повідомлено позивача листом № 5268/13-70-19/39 від 08.04.2016.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (стаття 257 МК України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з ч.2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 МК України).

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п'ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, при перевірці правильності визначення митної вартості товарів, Львівська митниця дійшла висновку, що митна імпортованих вартість товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів які імпортуються у звязку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених в ч. 2 та ч. 3 ст. 53 МК України, а саме:

- відсутнє платіжне доручення про попередню оплату, подання якого передбачено інвойсом № 34770 від 20.01.2016;

- умови поставки згідно інвойсу. Контракту та МД_FCA Alesund,(NO), а рахунок-фактура на оплату транспортних послуг з м. Клайпеда.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Щодо відсутності платіжного доручення про попередню оплату, подання якого передбачено інвойсом № 34770 від 20.01.2016, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України може подаватись також, як документ, що підтверджує митну вартість товару.

Відповідно до п. 4.1. Контракту передбачено, що Покупець здійснює передоплату у розмірі 100% вартості кожної партії товару, що постачається протягом 7 календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу постачальника шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця на основі інвойсу. Також, п. 4.3. договору зазначено, що умови і форма взаєморозрахунку між сторонами можуть бути змінені.

Разом з тим, частина 3 ст. 53 МК України передбачає, що додаткові документи подаються на письмову вимогу митного органу лише за наявності таких документів у декларанта. Декларантом на письмовому повідомленні про витребування додаткових документів зроблено запис, що надати інші документи немає можливості через їх відсутність.

Крім того, суд зазначає, що частина 2 ст. 53 Митного Кодексу України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Суд також зазначає, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2012 року (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Щодо посилань позивача не те, що згідно з рішенням Львівської митниці ДФС про визначення коду товару № КТ 218-2016 від 10.02.2016 було змінено код ввезеного товару з НОМЕР_1 (Риба морожена: шматин лосося / Frozen salmoncuts skin on (лат. Salmo salar) що містить шкіру, кістки та плавники, морожені, без вмісту солі спецій, не піддані кулінарній та термічний обробці. Вага нетто: 19200 кг. Термін придатності: 12-18 місяців. Виробник: NORSK SJOMAT AS. Країна виробництва: NO Торговельна марка: немає даних) на 030481000 (Шматки філе лосося атлантичного (Salmo salar), морожені iз шкірою (частково з лускою), без кісток (в тому числі хребта) та плавців, без вмісту солі, спецій (прянощів) то аромитичних речовин, не піддані тепловій обробці. Вага нетто: 19200 кг. Термін придатності: 12-18 місяців Виробник: NORSK SJOMAT AS Країна виробництва: NO). Суд зазначає наступне, за інвойсом № 34770 від 20.01.2016 товар, що поставляється має назву «обрізки лосося морожені зі шкірою», інших характеристик товару не зазначено, а тому суд не може дійти висновку щодо правильності класифікації товару.

Щодо посилань митниці на те, що відповідно до ч. 2. п. 3, ч. 1 п. 4 Контракту при визначенні ціни товару застосовується редакція правил ІНКОТЕРМС-2012, однак, останньою редакцією офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торговельної палати є ІНКОТЕРМС-2010, то відповідно до абз. 1, ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення та мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Та відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Таким чином, первісно надані декларантом документи, обов'язковість надання яких для митного оформлення передбачена у ч.2 ст.53 МК України, містили всі відомості щодо ціни товару.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від № 209000011/2016/200024/2 від 16.02.2016.

Статтею 19 Конституції Украхїни встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ФІШ» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів від 16.02.2016 року № 209000011/2016/200024/2.

Присудити на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КВОЛІТІ ФІШ» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Соборна, буд. 72, ідентифікаційний код: 39268117) судовий збір у сумі 1 378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС України (79000, м. Львів, вул.. Костюшка, буд. 1, ).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.В. Горобцова