Справа № 2а-1256/10/0515
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2010-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Сєлін Є.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року справа №2а-1256/10/0515

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г., Губської Л.В.

при секретарі судового засідання Сухоцькій Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3 за довір.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Докучаєвського міського суду Донецької області

від 12.08.2010 року

у справі № 2а-1256/10/0515

за позовом Докучаєвського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області

до відповідача ОСОБА_2

про видворення за межі України в примусовому порядку та заборону на подальший в'їзд на її територію

ВСТАНОВИВ:

Докучаєвський міський відділ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області звернувся до Докучаєвського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про видворення за межі України в примусовому порядку та заборону на подальший в'їзд на її територію.

Постановою Докучаєвського міського суду Донецької області від 12.08.2010 року у справі № 2а-1256/10/0515 (суддя Сєлін Є.В.) позовна заява задоволена.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви про примусове видворення відповідача з України, суд виходив з вимог частини 1 статті 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і того, що відповідач перебуває на території України з 2005 року без законних на те підстав, законного джерела існування, постійного місця проживання, власності не має, та обставини, які були б правовою підставою для відмови в задоволені позовних вимог відсутні.

Ухвалою від 27.08.2010 року в постанові суду виправлені допущені описки.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані невірним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що суд не зясував усі обставини, що мають значення для вирішення справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що, згідно висновку Докучаєвського МВ ГУ МВС України в Донецькій області позивача у справі, йому заборонений в'їзд на територію України 2 роки, тоді як позовна заява містить вимогу про таку заборону на 5 років, при цьому ці доводи, як зазначає заявник апеляційної скарги, необгрунтовані.

Крім того, в апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що він у встановленому порядку звертався до відповідача з заявою про втрату паспорту, тому, як вважає заявник скарги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність доводів позивача щодо відсутності у нього відповідних документів, що стало підставою для задоволення позовної заяви.

Вказує на те, що суд першої інстанції неправомірно вказує на те, що він згоден з прийняттям рішення у попередньому судовому засіданні, вважає, що при цьому порушені його права, оскільки питання, які задавав йому суд, були незрозумілі, ставились українською мовою, якою відповідач не володіє.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила.

Згідно копії паспорту, громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2 народився в селищі Хукума Дангаринського району ОСОБА_4 02.08.1978 року (а.с. 5).

У 2005 році приїхав в Україну.

12.03.2010 року Докучаєвським міським судом Донецької області ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, у зв'язку з чим на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн, про що винесена постанова у справі № 3-197/10.

Рішенням Докучаєвського МВ ГУМВС України від 12.03.2010 року ОСОБА_2 визнаний нелегальним мігрантом, зобов'язаний покинути територію України в строк 2 місяці до 12.05.2010 року та йому заборонений в'їзд на територію України протягом 2 років в період з 12.05.2010 року по 12.05.2012 року.

Оскільки після прийняття рішення ОСОБА_2 проживає і надалі з порушеннями правил перебування в Україні а саме, відсутня тимчасова реєстрація на території України, відсутній паспорт громадянина ОСОБА_4 (втрачений), постійне джерело існування для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням в Україні, медична страховка, яка діє на території України, від виїзду за межі Україні ОСОБА_2 ухиляється, Докучаєвський МВ звернувся до суду з позовною заявою в порядку ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом першої та апеляційним судом, в апеляційній скарзі вказується на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає такий апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Позивач у справі є державним органом виконавчої влади, який входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, діяльність яких регламентується Законом України Про міліцію.

Правовий статус, основні права, свободи та обовязки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, повязаних з їх вїздом або виїздом з України визначені Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно ст. 3 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території, при цьому вони отримують посвідки на проживання.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Як зазначалось раніше, згідно постанови Докучаєвського міського суду від 12.03.2010 року відповідач притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн., у судовому засіданні апеляційної інстанції надана квитанція від 19.10.2010 року про сплату штрафу в сумі 100 грн.

Згідно ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства підставами видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України: є вчинення ними злочину або адміністративного правопорушення після відбуття призначеного покарання чи виконання стягнення; стосовно осіб, які затримані у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону в Україні; якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку; коли це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Видворення провадиться за рішенням адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

При цьому колегія суддів враховує, що примусове видворення застосовується лише у випадку ухилення особи від добровільного виконання прийнятого компетентним органом рішення про видворення з підстав визначених частинами 1 і 2 статті 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

З аналізу частини 5 статті 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийнятого рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Тобто, обовязковим є попереднє прийняття указаними органами рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства.

Як зазначалось раніше, позивачем прийняте відповідне рішення, яке відповідачем у встановленому порядку не виконане.

Наряду з викладеним, Докучаєвським МВ ГУ МВС України в Донецькій області надана довідка від 12.10.2010 року № 9865 про зобов'язання ОСОБА_2 поновити втрачений паспорт.

Згідно довідки ДПІ у м. Докучаєвську від 12.10.2010 року № 15983/9/17-013 громадянин ОСОБА_2 на податковому обліку не обліковується, будь яких податків до бюджету не сплачує.

Згідно акту депутату Докучаєвської міської ради ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у громадянському шлюбі з ОСОБА_5, виховують разом синів ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, веде позитивний образ життя, характеризується тільки з позитивного боку.

У судове засідання суду апеляційної інстанції головою комітету мікрорайону Южний надана позитивна характеристика ОСОБА_2 з проханням сусідів про прийняття рішення щодо збереження сім'ї ОСОБА_2

Згідно характеристик, наданих Докучаєвською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вихованням дітей займаються мати та її громадянський чоловік ОСОБА_2, останній постійно відвідує школу, спілкується з класним керівником у телефонному режимі, цікавиться успіхами та поведінкою дітей.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства та позитивні характеристики відповідача, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про задоволення позовної заяви в частині видворення відповідача за межі України в примусовому порядку.

Відповідно ст. 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, пункту 24 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 25 червня 2009 року Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, повязаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України лише з підстав та в порядку, що визначені статтею 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, статтею 13 Закону України Про імміграцію.

Постановляючи рішення в частині заборони вїзду відповідача в Україну, суд не звернув увагу на те, що стаття 32 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства надає суду лише право прийняти рішення про примусове видворення.

За цією нормою суд не наділений компетенції приймати рішення про заборону іноземцю чи особі без громадянства подальшого вїзду на територію України на відповідний строк, оскільки такі питання належать до компетенції і вирішують органи внутрішніх справ, органи охорони державного кордону, Служба безпеки України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволені позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України Про міліцію, Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ст. 2, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.3 ст. 198, п. 1, 2, 3, 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Докучаєвського міського суду Донецької області від 12.08.2010 року у справі № 2а-1256/10/0515 задовольнити.

Постанову Докучаєвського міського суду Донецької області від 12.08.2010 року у справі № 2а-1256/10/0515 за позовом Докучаєвського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області до ОСОБА_2 про видворення за межі України в примусовому порядку та заборону на подальший в'їзд на її територію протягом 5 років до 12.08.2015 року скасувати.

В задоволені позовної заяви Докучаєвського міського відділу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця селища Хукума Дангаринського району Республіки Таджикистан, громадянина ОСОБА_8 ОСОБА_4 про видворення за межі України в примусовому порядку та заборону на подальший в'їзд на її територію протягом 5 років до 12.08.2015 року відмовити.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками апеляційного провадження набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

У судовому засіданні 20.10.2010 року проголошена вступна та резолютивна частина постанови, повний текст постанови виготовлений 25.10.2010 року.

Головуючий І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_9