Справа № 2-а-4102/09/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2012-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2012 р. Справа № 51325/09

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Макарика В.Я., Гуляка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у місті Рівне на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2009 року по справі № 2-а-4102/09/1770 за позовом субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у місті Рівне про визнання нечинною податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

СПД ФО ОСОБА_1 звернулася 29.04.2009 року в суд з позовом до ДПІ у м. Рівне про визнання нечинною другої податкової вимоги №2/1633 від 17 квітня 2009 року, пред'явлену відповідачем щодо сплати податкової заборгованості по збору за розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 69391,83 грн. та податкової заборгованості зі сплати податку на додану вартість в сумі 79922,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до платіжних доручень № 1021 від 09.02.2009 року сплачено збір за розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства; № 1020 від 09.02.2009 року сплачено податок на додану вартість по строку сплати 09.02.2009 року; № 1023 від 10.02.2009 року сплачено ПДВ по строку сплати 10.02.2009 року; № 1024 від 13.02.2009 року сплачено ПДВ по строку сплати 13.02.2009 року, тобто, всі розрахункові документи були подані у банк у законодавчо встановлені строки. Обслуговуючий банк - Рівненська філія комерційного банку «Західінкомбанк» взяв на себе зобов'язання надавати послуги, пов'язані з переказами грошей з рахунку позивача. Відтак, на підставі п.п. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі Закон 2181) платник податків не несе відповідальності за неперерахування банком платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2009 року позов задоволено. Суд виходив з того, що на підставі норм Закону №2181, вини платника податків у ненадходженні до бюджету сум збору та ПДВ немає, а тому подавши належним чином оформлене платіжне доручення про перерахування збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства банку, позивач не може відповідати за несвоєчасну сплату даного збору та ПДВ. Отож, дії відповідача по обліку за картками особового рахунку суми збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в розмірі 69691, 83 грн. та податку на додану вартість в розмірі 79922, 23 грн. як податкової заборгованості, є неправомірними.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в основному покликається на те, що відповідно до норм Закону №2181 платники податків зобов'язані сплачувати до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядок та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України, а саме - самостійно узгоджене податкове зобов'язання. Станом на 03.03.2009 року за картками особового рахунку СПД ФО ОСОБА_1 рахувалась сума податкової заборгованості за узгодженими податковими зобов'язаннями по збору за розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 36079,83 грн., станом на 09.04.2009 року сума податкового боргу за узгодженими податковими зобов'язаннями склала 69391,84 грн. Відтак, відповідач на підставі п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону №2181, 11.03.2009 року позивачу надіслав першу податкову вимогу за №1/1100 від 10.03.2009 року. Оскільки борг по вище зазначених платежах не було погашено протягом 30 календарних днів з дня вручення першої податкової вимоги та виник новий податковий борг з ПДВ по декларації № 11657 від 20.03.2009 року в сумі 79922,23 грн., тому відповідачем сформовано та вручено відповідачу другу податкову вимогу.

Також зазначає, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 року за №2346 саме банк, що обслуговує платника податків, несе перед платником відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Оскільки банк, який обслуговує позивача, не здійснив у встановленому порядку переказу коштів на сплату податків, то платник податків повинен звертатися до банку з вимогою сплатити пеню за прострочення платежу.

У разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно поданих звітів про суму нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства за січень 2009 року та за лютий 2009 року позивач самостійно визначила зобов'язання по збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 69391,84 грн. Згідно податкової декларації з податку на додану вартість, поданої 20.03.2009 року, позивачка самостійно визначила суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет поточного звітного періоду.

СПД ФО ОСОБА_1 надала обслуговуючому банку - Рівненській філії комерційного банку «Західінкомбанк» платіжні доручення, на яких банк поставив відмітку про виконання міжбанківського переказу коштів в ті ж дні, що і датовані платіжні доручення.

Проте, відповідач стверджує, що дані кошти не були зараховані на розрахунковий рахунок управління Державного казначейства України в Рівненській області, у зв'язку з чим станом на 02 березня 2009 року згідно карток особового рахунку за позивачкою рахувалась заборгованість по збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 36079,83 грн.

Отже, ДПІ у м. Рівне надіслала першу податкову вимогу за №1/1100 від 10.03.2009 року, якою повідомила позивача про податковий борг, крім того, згідно податкової вимоги активи позивача були передані в податкову заставу. Оскільки борг по вище вказаному платежу не було погашено протягом 30 календарних днів з дня вручення першої податкової вимоги та виник новий податковий борг з ПДВ по декларації № 11657 від 20.03.2009 року в сумі 79922,23 грн., тому відповідачем було сформовано та вручено боржнику другу податкову вимогу на загальну суму 149319,07 грн.

Як вбачається із платіжних доручень, обслуговуючого банку - Рівненській філії комерційного банку «Західінкомбанк», на яких банк поставив відмітку про виконання міжбанківського переказу коштів в ті ж дні, що і датовані платіжні доручення, позивачкою було своєчасно здійснено сплату спірної суми податкового зобовязання. Однак такий розрахунковий документ не був виконаний з вини цього ж банку.

Відповідно до п.1.2 ст. 1 Закону 2181 податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

За змістом ч.ч. 1,4 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни. Обов'язок фізичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку і збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу у розумінні пункту 1.15 цієї ж статті Закону вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Щодо проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система, враховуючи пункт 1.29 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні». Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Отже, враховуючи вищенаведене, випливає, що виконання платником зобов'язання по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування сум податку.

Тому, оскільки момент закінчення нарахування пені визначено датою подачі платіжного документа до банку, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що саме з цим моментом, а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету, наведена норма повязує погашення (сплату) податкового боргу платником податків.

Подібна позиція не суперечить практиці касаційного суду, що мається в матеріалах справи.

Відтак, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у місті Рівне залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2009 року по справі № 2а-4102/09/1770, без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_2.