Справа № 2а-7365/10/1270
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лагутін А.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року справа №2а-7365/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Сухарька М.Г.

суддів Міронової Г.М. , Ляшенка Д.В.

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Міронової Г.М., Ляшенко Д.В.,

при секретарі: Задоєнко О.В.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги ОСОБА_2, Луганської митниці Державної митної служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року по справі № 2а-7365/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора Луганської митниці Державної митної служби України ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов*язання вчинити дії та стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного інспектора Луганської митниці Державної митної служби України ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов*язання вчинити дії та стягнення судових витрат.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року позов задоволений частково.

Позивач не погодився з постановою суду і подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову в частині відшкодування витрат на правову допомогу, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що їй було надано правову допомогу, за яку вона сплатила 1000 грн. При прийнятті рішення суд не врахував п. 3.2 Рішення Конституційного суду України № 23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення ст. 59 Конституції України, просила стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1003,40 грн.

Відповідач, Луганська митниця, не погодилась з постановою суду і подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував ті обставини, що в посвідці на постійне проживання в Україні серії ЛГ ІГ № 29608 від 25.08.2010 року у графі «Коли і звідки приїхав в Україну» зазначено «в 2010 р. з Росії». Не враховані роз*яснення щодо документів, які підтверджують право громадян на звільнення від оподаткування під час митного оформлення, встановлені наказом ДМС України від 25.11.2008 року № 1302. Зазначив, що гр. ОСОБА_2 має постійне місце проживання на території іншої держави (Російська Федерація), то вона не може користуватися пільгами передбаченими Законом № 2681, тому картка відмови № 702000013/2010/000162 від 14.09.2010 року була видана правомірно. Судом першої інстанції при вирішенні спору було стягнено на користь позивачки витрати на правову допомогу з Державного бюджету України, тобто судом порушено права та інтереси Головного управління Державного казначейства України, яке не було залучено стороною у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне в задоволенні вимог викладених в апеляційних скаргах сторін відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є громадянкою ОСОБА_6 Штатів Америки (далі - США), яка прибула із США в Україну з метою постійного проживання на території України.

25.11.2008 року позивач придбав у США за власні кошти автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» VIN номер: 5NPEТ46С07Н233699, номер двигуна: G4КС6409478, рік випуску 2007 (далі-Автомобіль), що підтверджується відповідним сертифікатом.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію № Х від 05.12.2008 року автомобіль був зареєстрований на ім'я позивача та відповідно позивач є його власником.

Позивач має посвідчення водія № К 321-5204-7971, видане штатом Іллінойс, США.

03.08.2010 року позивачем було зроблено експертну оцінку зазначеного автомобіля, про що експертом було складено висновок за № 13/04/А від 03.08.2010 року.

Позивач звернувся до відділу Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі - ДДГІРФО), який 25.08.2010 року надав позивачу безстрокову посвідку на постійне проживання на території України серії ЛГ ІГ № 29608.

26.08.2010 року зареєструвавши своє місце проживання у Сєвєродонецькому МВ УМВС України в Луганській області, позивачу зробили відмітку у посвідці на постійне проживання на території України серії ЛГ ІГ № 29608, зазначивши її місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно пункту 7 Правил № 1118 власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності); митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

Згідно п.п.4.2 п.4 Правил № 1118 підтвердженням права на здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, згідно з вимогами ст.8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», є такі документи та відмітки в них: для іноземців та осіб без громадянства, які переселяються на постійне місце проживання в Україну:

а) паспортний документ іноземця та особи без громадянства на право виїзду за кордон з імміграційною візою на постійне проживання в Україні, виданою закордонним дипломатичним представництвом або консульською установою України, та/або копія дозволу на імміграцію в Україну;

б) посвідка на постійне проживання в Україні (може бути відсутньою при перетині митного кордону України);

в) відмітка у паспортному документі іноземця та особи без громадянства на право виїзду за кордон про наявність дозволу на постійне проживання, встановлена додатком 1 до Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.95 № 1074 (може бути відсутня при перетині митного кордону України).

Ті ж самі вимоги викладені в роз*ясненнях щодо документів, які підтверджують право громадян на звільнення від оподаткування під час митного оформлення, встановлені наказом Державної митної служби України від 25.11.2008 року № 1302 «Про затвердження Узагальнюючого податкового роз'яснення щодо порядку подання документів, які підтверджують право громадян на звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України».

Також судом першої інстанції було встановлено, що 02.09.2010 року до відділу митного оформлення № 3 Луганської митниці звернувся позивач з приводу здійснення митного оформлення зі звільненням від оподаткування зазначеного транспортного засобу ввезеного позивачем на митну територію України при переселенні на постійне місце проживання в Україну. При цьому, гр. ОСОБА_2 були надані наступні документи:

- Митна декларація, форма якої затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.97 № 748 б/н від 14.07.2010 року;

- Акт про проведення митного огляду товарів № 500000014/2010/10063 від 14.07.2010 року;

- Повідомлення про транзитне переміщення (ПТП) № 10063/0/500000014 від 14.07.2010 року;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СЕRТІFІСАТЕ ОF ТІТLЕ ОF А VЕНІСLЕ № G7607440 від 25.11.2008 року;

- Посвідка на постійне проживання в Україні (підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні) серії ЛГ ІГ № 29608 від 25.08.2010 року;

- Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання за межами України серії Р USА № 467409457 від 12.03.2010 року;

- Дозвіл на імміграцію в Україну № 742 від 20.08.2010 року;

- Довідка Сєвєродонецького міського відділу СГІРФО УМВС України в Луганський області № 54/14-2272 від 01.07.2010 року;

- Сертифікат відповідності № UА1.173.0070772-10 від 23.07.2010 року;

- Висновок експерта-криміналіста № 13/04/Ф 9765 від 03.08.2010 року.

08.09.2010 року від гр. ОСОБА_2 Луганською митницею було додатково отримані наступні документи:

- Довідка адміністрації сільського поселення Теряєвське Волоколамського району Московської області від 11.06.2010 року № 331, у якої було зазначено, що гр. ОСОБА_2 постійно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але за вказаною адресою не мешкає;

-ЕRТІFІСАТЕ ОF NАТURАLIZАТION від 13.05.2002 року, що підтверджує реєстрацію позивача у м. Чикаго, штату Іллінойс в США.

З метою вдосконалення митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами із звільненням від оподаткування, а також уникнення можливих ухилень від сплати належних податків та зборів, передбачених ст.78, 252 Митного кодексу України, ст.8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в України, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» та на виконання вимог «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року за № 1118, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 25.11.2005 року за № 1428/11708 Луганською митницею Державної митної служби України (далі - Луганська митниця) був виданий Наказ від 05.10 2009 року за № 608 «Щодо перевірки обґрунтованості звільнення від оподаткування транспортних засобів» (далі - Наказ № 608). Наказом № 608 був затверджений Порядок проведення перевірки обґрунтованості звільнення від оподаткування під час митного оформлення транспортних засобів, що ввозяться громадянами в Україну для вільного обігу, Аркуш погодження та склад комісії для проведення перевірки обґрунтованості звільнення від оподаткування транспортних засобів.

Луганською митницею в ході здійснення перевірки обґрунтованості надання пільг зі звільненням від оподаткування було встановлено, що у наданому до митного оформлення дозволі на імміграцію в Україну № 742 від 20.08.2010 року вказаний крім паспортного документу США ще і паспортний документ РФ. Крім цього, у посвідці на постійне проживання в Україні серії ЛГ ІГ № 29608 від 25.08.2010 року в графі «коли і звідки приїхав в Україну» було зазначено: «в 2010 р. з Росії».

У паспорті РФ ОСОБА_2, серії 70 03 № 164460 від 14.04.2003 року, було виявлено наявність штампу про постійну реєстрацію у сільському поселенні Теряєвське, Волоколамського району Московської області Російської Федерації за адресою: АДРЕСА_1 від 18.03.2004 року.

20.09.2010 року позивачу була надана від Луганської митниці Картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України № 702000013/0/00081 від 14.09.2010 року (далі - Оскаржуване рішення), в якій було зазначено що: Митна декларація не може бути прийнята/товари не підлягають митному оформленні, транспортний засіб не підлягає пропуску через митний кордон за таких підстав: порушення вимог ст.1 Закону України № 2681 від 13.09.2001 року, в частині наявності на даний час постійного місця проживання позивача на території Іншої держави, а саме наявності постійної реєстрації у Волоколамського району Московської області Російської Федерації. Підставою для пропуску автомобіля через таможню були: сплата всіх належних податків відповідно до вимог чинного законодавства України або вивезення транспортного засобу за межами митної території України або знаття з постійного реєстраційного обліку у РФ.

З 28.08.2010 року та на даний час зазначений автомобіль знаходиться в зоні митного контролю у м. Луганську для оформлення документів та постановлення на облік за місцем моєї реєстрації, тобто, для реєстрації в ВРЕР м. Сєвєродонецьк, при УДАІ ГУ УМВС України у Луганській області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності винесенням Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України за № 702000013/0/00081 від 14.09.2010 року .

Порядок оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України регламентується Порядком, який затверджений Наказом Державної митної служби України від 12.12.2005 року за № 1227, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.12.2005 року за № 1562/11842.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» за № 2681 від 13.09.2001 року (далі - Закон № 2681) дозволяється ввезення у разі переселення на постійне місце проживання на кожного повнолітнього громадянина одного механічного транспортного засобу за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за умови, що він є власником такого транспортного засобу не менше року та за умови перебування такого транспортного засобу на обліку в країні постійного місця попереднього проживання не менше року.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом Луганською митницею не вірно трактовано поняття «місця постійного проживання» «та місце реєстрації», вони не повинні ототожнюватись.

Згідно положень ст.1 Закону № 2681, постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Згідно з довідкою Голови селищного поселення Теряєвське ОСОБА_7 від 11.06.2010 року за № 331 гр. ОСОБА_2 не проживає за адресом реєстрації у Російській Федерації, а постійно проживала (більше року) на території США, що підтверджується матеріалами справи, а саме сертифікатом громадянства США а.с. 39, реєстраційними документами на автомобіль а.с. 53, 54, витягом із паспорту громадянки США 64, 65, документами підтверджуючими факт находження позивача на території США 66, 67, копіями квитанцій про отримання заробітної плати в США а.с. 68-72, а відтак у відповідача були відсутні підстави для винесення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через кордон України № 702000013/0/00081 від 14.09.2010 року, що є підставою для визнання її неправомірною та подальшому скасуванню.

В апеляційній сказі Луганською митницею не наведено доводів на підтвердження факту постійного проживання позивача на території Російській Федерації за зазначеним адресом.

Також колегія суддів, стосовно заперечень викладених в апеляційній скарзі Луганської митниці, щодо порушення прав та свобод Головного державного казначейства України зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 185 КАС України особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов*язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково.

Щодо вимог викладених позивачем в апеляційній сказі колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт вважає, що понесені нею витрати на правову допомогу та судові витрати повинні бути відшкодовані в повному обсязі, а саме у розмірі 1003,40 грн., з чим не можна погодитись.

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що відповідно до ч.1 ст.90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частиною 3 ст.90 КАС України передбачено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, який відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590. Зокрема, згідно з п.п.2 п.1 Додатку до вказаної Постанови КМУ, витрати, повязані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, і яка не є субєктом владних повноважень, якщо компенсація відповідно до закону сплачується за рахунок держави, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Статтею ст.53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено на 2010 рік мінімальну заробітну плату з 1 жовтня - 907 гривень.

Відповідно до Кодексу законів України повним робочим днем вважається день тривалістю 8 годин.

Як вбачається з матеріалів справи, судові засідання, в яких брав участь представник позивача, тривали 3 години 25 хвилин.

Таким чином, витрати на правову допомогу, які повинні компенсуватися позивачу з Державного бюджету України, складають 18,43 грн. (907 грн. х 5% : 8 (тривалість робочого дня) = 5,67 (оплата за 1 годину) х 3,25 (всього часу в с/з) = 18,43 грн.).

Факт надання правової допомоги позивачу, підтверджується договором дорученням про надання правової допомоги від 23.09.2010 року (аркуш справи 25).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до вимог діючого законодавства, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача витрат понесених на оплату правової допомоги в сумі 18,43 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія прийшла до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасована чи змінена з підстав, що наведені в апеляційних скаргах, судом ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду від 17 грудня 2010 року є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Луганської митниці Державної митної служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року по справі № 2а-7365/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Головного інспектора Луганської митниці Державної митної служби України ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов*язання вчинити дії та стягнення судових витрат - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2010 року по справі № 2а-7365/10/1270 залишити без змін.

Ухвала постановлена та виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 16 лютого 2011 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Міронова Г.М.

ОСОБА_8