Справа № 802/658/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 серпня 2016 р. Справа № 802/658/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області

про: скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до виконуючої обовязки начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2 (далі відповідач) у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить скасувати постанову про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2016 року, винесену в. о. начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №39050037, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід державного виконавця відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_3

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2016 року він звернувся до в. о. начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області із заявою про відвід державного виконавця. Однак, 26.04.2016 року відповідачем винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, якою відмовлено у задоволенні заяви про відвід державного виконавця. Вважаючи постанову від 26.04.2016 року про перевірку виконавчого провадження, винесену в. о. начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2, протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.51, вх.№14905 від 15.07.2016 року).

Відповідач в судове засідання також не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Крім того, 14.07.2016 року за вх.№14806 надіслала на адресу заперечення (а.с.49-50), де зазначено, що оскаржувана постанова про перевірку виконавчого провадження винесена відповідно до вимог чинного законодавства, тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.3 ст. 181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Так, як видно із позовної заяви позивач відповідачем визначив виконуючу обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби по м. Ладижину Тростянецького міського управління юстиції, що суперечить вищезазначеним нормам КАС України.

В свою чергу, ч. 1 ст. 52 КАС України передбачено, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відтак, враховуючи, що заміна неналежного відповідача на належного не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи та не порушує права позивача, суд допускає заміну неналежного відповідача - виконуючого обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби по м. Ладижину Тростянецького міського управління юстиції на належного - відділ державної виконавчої служби по м. Ладижину Тростянецького міського управління юстиції.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_3 знаходиться виконавче провадження ВП №39051137 по примусовому виконанню виконавчого листа № 0554/6917/2012 від 27.05.2013 року, виданого Шахтарським міськрайонним судом Донецької області.

22.04.2016 року до в. о. начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_1 із заявою про відвід державного виконавця Шарана Р.С. від проведення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження ВП №39051137.

26.04.2016 року відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 про відвід державного виконавця та винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, відповідно до якої, позивачу відмовлено у задоволенні заяви про відвід державного виконавця.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Вказані спірні правовідносини насамперед регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі закон №202/98-ВР ), Законом України "Про виконавче провадження» (далі закон №606-XIV) та іншими, прийнятими відповідно до них, нормативно правовими актами.

Відповідно ст.1 Закону №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст.. 4 Закону №202/98-ВР, державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.

В силу положень ст. 7 Закону №202/98-ВР, працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Водночас ст. 6 Закону №606-XIV, визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Окрім того, окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, надалі - Інструкція).

Пунктами. 1.2, 1.4 Інструкції визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. Безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції (далі - начальник відділу).

Згідно з п. 2.16 Інструкції, питання про відводи у виконавчому провадженні вирішуються відповідно до статті 16 Закону.

Так, ч.ч. 1-3 ст.16 Закону №606-XIV визначено, що державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості. За наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження. Питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Частиною 4 вищезазначеної статті передбачено, що питання про відвід, самовідвід начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу вирішується керівником відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня. Постанова про задоволення чи відмову у задоволенні відводу, самовідводу начальника відділу або всіх державних виконавців зазначеного відділу може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, здійснивши системний аналіз вищезазначений норм Закону слід здійснити висновок, що за наслідками розгляду заяви про відвід державного виконавця виноситься постанова про відвід або постанова про відмову у задоволенні відводу, які підлягають оскарженню.

Натомість, 26.04.2016 року відповідачем розглянуто заяву ОСОБА_1 про відвід державного виконавця Шарана Р.С. від проведення виконавчих дій у рамках виконавчого провадження ВП №39051137 та винесено постанову про перевірку виконавчого провадження, відповідно до якої, позивачу відмовлено у задоволенні заяви про відвід державного виконавця.

Крім того, пунктом 1.5.1. Інструкції визначено, що постанова як окремий документ повинна містити такі обовязкові реквізити: а) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати обєднання виконавчих проваджень у зведене; б) мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт (статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, на підставі якого видано постанову); в) резолютивну частину із зазначенням: прийнятого рішення державного виконавця; прізвища, імені, по батькові фізичних осіб, повного найменування юридичних осіб, яким надсилається копія постанови; строку і порядку оскарження постанови.

Всупереч зазначеній нормі, оскаржувана постанова про перевірку виконавчого провадження не відповідає суті та змісту, а мотивувальна частина взагалі не містить жодних мотивів, на підставі яких відповідачем прийняте рішення та відсутні будь-які посилання на закон чи інший нормативно-правовий акт. Крім того, відповідач не надала правової оцінки діям державного виконавця та обставинам, які викладені в заяві про відвід державного виконавця.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за результатами розгляду заяви про відвід державного виконавця виноситься постанова про відвід або про відмову у задоволенні відводу, винесення іншої постанови за наслідками розгляду такої заяви чинним законодавством не передбачено.

Більш того, відповідно до ч.3ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як свідчать матеріали справи, постанова про перевірку виконавчого провадження винесена всупереч п.п. 3, 8 ч.3 ст.2 КАС України, оскільки при її винесенні в.о. начальника відділу начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області не враховано обставини, на які посилався позивач у заяві про відвід державного виконавця (що мають значення для прийняття рішення) та не дотримано баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За таких обставин вищевказана постанова про перевірку виконавчого провадження не є такою, що прийнята на підставі та у спосіб, передбачений законодавством, а тому - є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню Відділом ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., сплаченого за квитанцією №0.0.545248158.1 від 29.04.2016 року.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2016 року, винесену в. о. начальника відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №39050037.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відділу ДВС по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції Вінницької області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок, сплаченого за квитанцією №0.0.545248158.1 від 29.04.2016 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна