Справа № 806/956/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року м. Житомир справа № 806/956/16

категорія 12.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Коваль О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування наказу

встановив:

6 червня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування наказу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що 30 квітня 2015 року на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року, його було поновлено на роботі на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції. 5 травня 2015 року наказом №579/11 в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 його було звільнено із займаної посади за власним бажанням з 6 травня 2015 року за статтею 38 Кодексу законів про працю України. 28 квітня 2016 року Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області самостійно видало новий наказ №759/11 «Про внесення змін до наказу від 30 квітня 2015 року №571/11 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1Г.», яким у пункті 1 змінено дату поновлення з 5 травня 2015 року на 24 грудня 2009 року, додано пункт 2 «Рахувати ОСОБА_1 день фактичного розрахунку у звязку із звільненням на підставі вироку Баранівського районного суду Житомирської області №1-92/11 від 12 лютого 2013 року 11 лютого 2013 року». Просить скасувати пункт 1 наказу №759/11 від 28 квітня 2016 року Головного управління юстиції у Житомирській області «Про внесення змін до наказу від 30 квітня 2015 року №571/11 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1Г.», яким у пункті 1 змінено дату поновлення з «5 травня 2015 року» на «24 грудня 2009 року» та пункт 2 «Рахувати ОСОБА_1 день фактичного розрахунку у звязку із звільненням на підставі вироку Баранівського районного суду Житомирської області №1-92/11 від 12 лютого 2013 року 11 лютого 2013 року».

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив адміністративний позов задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. У судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог пояснив, що наказ №759/11 від 28 квітня 2016 року порушує його права, що визначені частиною 5 статті 43 Конституції України, де зазначено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення та частиною 2 статті 68 Конституції України. Позивачем пояснено, що дата звільнення у даному наказі вказана до прийняття остаточного рішення Вищим адміністративним судом України від 17 грудня 2015 року про поновлення його на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції. Мотивація відповідача у справі стосовно того, що він не знав про кримінальну справу, на думку позивача стосується статті 68 Конституції України, згідно з якою незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, оскільки справа знаходиться у вільному доступі через єдиний державний реєстр судових рішень. Крім того позивач, з посиланнями на статті 89 та 90 Кримінального кодексу України, зазначив, що на час видання оскаржуваного наказу у нього не було ні основного ні додаткового видів покарання.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала з підстав, що викладені у письмових запереченнях на позов (а.с.24-25). У запереченнях зазначила та у судовому засіданні пояснила, що оскільки судовим рішенням звільнення ОСОБА_1 з посади 23 грудня 2009 року було визнано незаконним з поновленням його трудових прав, то з моменту набрання чинності вироком, а саме: з 12 лютого 2013 року, він втрачає право обіймати посади державного службовця, а відтак, і право на компенсацію заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки з часу набрання чинності вироком, обмеження його трудових прав має місце не внаслідок дій роботодавця, а внаслідок дій самого працівника. Крім того на думку представника відповідача неприйняття Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області оскаржуваного наказу суперечило б принципам персональної відповідальності державного службовця за виконання службових обовязків і дисципліни, визначених статтею 3 Закону України «Про державну службу» та принципам даного Закону щодо підстав для припинення державної служби у звязку із втратою права на державну службу, а саме набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо державного службовця за вчинення злочину та/або встановлення заборони займатись діяльністю, повязаною з виконанням функцій держави.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника Головного управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_4 №732/к від 1 грудня 2009 року на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення. Наказом №810/к від 23 грудня 2009 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади.

Не погодившись із вказаними наказами ОСОБА_1 оскаржив їх до суду.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року в адміністративній справі №806/1360/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними наказів та поновлення на роботі, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління юстиції у Житомирській області №732/к від 1 грудня 2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління юстиції у Житомирській області №810/к від 23 грудня 2009 року про звільнення старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції ОСОБА_1 із займаної посади. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції з 24 грудня 2009 року. Зобов'язано Головне управління юстиції у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.32-37).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2015 року скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу у скасованій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у звязку із тим, що суду обох інстанцій не встановили істотних обставин справи щодо середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 5 травня 2014 року в адміністративній справі №806/1360/14, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 7 липня 2014 року, наказом Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №571/11 від 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції з 24 грудня 2009 року (а.с.6).

5 травня 2015 року наказом в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 №579/11 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції з 6 травня 2015 року за власним бажанням відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с.7).

28 квітня 2016 року Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області видало наказ №759/11 «Про внесення змін до наказу від 30 квітня 2015 року №571/11 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1Г.», яким у пункті 1 змінено дату поновлення з «5 травня 2015 року» на «24 грудня 2009 року», пункт 2 викладено у вигляді «Рахувати ОСОБА_1 день фактичного розрахунку у звязку із звільненням на підставі вироку Баранівського районного суду Житомирської області №1-92/11 від 12 лютого 2013 року 11 лютого 2013 року» (а.с.5).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Стосовно позовної вимоги про скасування пункту 1 наказу №759/11 від 28 квітня 2016 року суд зазначає наступне.

Пункт 1 наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №571/11 від 30 квітня 2015 року містив вказівку про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баранівського районного управління юстиції з 5 травня 2015 року, вказане не узгоджується із судовим рішенням від 5 травня 2014 року, у якому чітко зазначено поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного виконавця Баранівського районного управління юстиції з 24 грудня 2009 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області правомірно було внесено зміни до наказу №571/11 від 30 квітня 2015 року у частині зміни дати поновлення на роботі ОСОБА_1 з 5 травня 2015 року на 24 грудня 2009 року, оскільки вказані такі зміни були направлені на виконання рішення суду та на виправлення допущеної помилки у попередньому наказі.

Стосовно позовної вимоги про скасування пункту 2 наказу №759/11 від 28 квітня 2016 року суд зазначає наступне.

15 листопада 2012 року Баранівським районним судом Житомирської області у кримінальній справі №1-92/11 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 364, частинами 1, 2 статті 367 Кримінального кодексу України винесено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених частиною 2 статі 364, частиною 1 статті 367, частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України та призначено покарання за цим законом: - за частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України 3 роки позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади державного службовця строком на 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі ) гривень із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України; - за частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України 1 рік обмеження волі з позбавленням права займати посади державного службовця строком 1 рік; - за частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України 2 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади державного службовця строком на 2 роки без сплати штрафу. На підставі статті 70 Кримінального кодексу України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді - 3 роки позбавлення волі з позбавлення права займати посади державного службовця строком 3 роки зі сплатою штрафу 2000 ( дві тисячі гривень) (а.с.28-31).

Вказаний вирок вступив у законну силу 12 лютого 2013 року.

Таким чином на момент розгляду адміністративної справи №806/1360/14 за позовом ОСОБА_1 щодо скасування наказів та його поновлення на посаді, вказаний вирок вступив у законну силу.

Про наявність вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2012 року відносно ОСОБА_1 Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області стало відомо 25 січня 2016 року із супровідного листа Баранівського районного суду Житомирської області від 21 січня 2016 року №73 про направлення копії такого вироку на адресу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.27).

Отже, на момент видачі наказу №571/11 від 30 квітня 2015 року Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області не було відомо про наявність обвинувального вироку стосовно ОСОБА_1

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №806/1360/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позовні вимоги задоволено, стягнуто з Головного управління юстиції у Житомирській області на користь ОСОБА_1 167909 грн 32 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 грудня 2009 року до 5 травня 2015 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Житомирській області задоволено частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління юстиції у Житомирській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого 2013 року по 5 травня 2015 року - скасовано, прийнявши у цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовлено. У частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року - змінено, зменшивши розмір стягнення з 167909 грн 32 коп. до 100097 грн 10 грн. В решті рішення залишено без змін (а.с.38-42).

У вказаній постанові Житомирський апеляційний адміністративний суд під час перегляду постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №806/1360/14 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Житомирській області у частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу дійшов висновку про необхідність врахувати обвинувальний вирок Баранівського районного суду Житомирської області щодо ОСОБА_1 при виплаті середнього заробітку з час вимушеного прогулу, оскільки з моменту набрання вироком Баранівського районного суду Житомирської області законної сили 12 лютого 2013 року, ОСОБА_1 втратив право обіймати посаду державного службовця, а відтак і право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року набрала законної сили. Пункт 2 оскаржуваного наказу Головного територіального управління юстиції у Житомирській області узгоджується з постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі №806/1360/14.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства прийняло наказ від 28 квітня 2016 року №759/11 «Про внесення змін до наказу від 30 квітня 2015 року №571/11 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1Г.», у пункті 1 якого змінило дату поновлення ОСОБА_1 з 5 травня 2015 року на 24 грудня 2009 року та у пункті 2 якого рахувало ОСОБА_1 день фактичного розрахунку у звязку із звільненням на підставі вироку Баранівського районного суду Житомирської області №1-92/11 від 12 лютого 2013 року 11 лютого 2013 року, тому підстави для скасування наказу відсутні, а позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність наказу від 28 квітня 2016 року №759/11 «Про внесення змін до наказу від 30 квітня 2015 року №571/11 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1Г.», а тому суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 22 серпня 2016 р.