Справа № 820/2913/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 р. Справа № 820/2913/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. по справі № 820/2913/16

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС України

про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати наказ Харківської митниці ДФС № 204-о від 27.04.16 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально забезпечення та розвитку інфраструктури Харківської митниці ДФС з дня звільнення (27.04.2016);

- стягнути з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.04.2016 року по день ухвалення рішення;

- стягнути з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 27.04.2016 року по 16.05.2016 року;

- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення на посаді та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016 р. скасувати та винести нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач, ОСОБА_1, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Просить суд апеляційної інстанції ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив наступне.

На переконання позивача, закінченням строку дії трудового договору, який було укладено з ОСОБА_1 на строк відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має бути конкретна календарна календарна дата закінчення такої відпустки, а не достроковий вихід із такої відпустки ОСОБА_2. Позивач вважає наказ Харківської митниці ДФС №204-о від 27.04.16 року незаконним, прийнятим з порушення норм чинного законодавства, таким що базується на недостовірних відомостях, є необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню з огляду на те, що ОСОБА_3 із відпустки фактично не виходила, до виконання своїх службових обов'язків не приступила, заробітну плату з моменту звільнення позивача по день подачі цього позову відповідач їй не нараховував. Також, позивач зазначив, що з вини відповідача відбулась затримка розрахунку при звільненні, а саме звільнення відбулось 27.04.2016 року, а остаточний розрахунок було проведено лише 16.05.2016 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебував на публічній службі в системі ДФС.

Згідно наказу Харківської митниці ДФС від 16.04.2015 року № 231-о позивача в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів прийнято на роботу за посадою головного спеціаліста відділу матеріально-технічного забезпечення управління інфраструктури, з посадовим окладом у 1218 грн. (а.с. 47).

Наказом Харківської митниці ДФС "Про переведення" від 31.07.2015 № 481-о ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління інфраструктури, з посадовим окладом 1218 грн. (а.с. 48).

Відповідно до наказу Харківської митниці ДФС від 26.02.2016 року № 85-о ОСОБА_1 переведено на посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально-технічного забезпечення та розвитку інфраструктури з посадовим окладом 1378 грн. на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 (а.с. 51).

Підставою переведення є відповідна заява ОСОБА_1 23.02.2016 р. (а.с. 52), з якої слідує, що позивач погодився на умови строковості його переведення і просив саме про такі умови.

27.04.2016 р. ОСОБА_2 подано заяву на ім'я керівника Харківської митниці ДФС про припинення їй відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та встановлення їй неповного робочого часу на період до 31.12.2016 року (а.с. 53).

На підставі цієї заяви наказом Харківської митниці ДФС від 27.04.2016 № 612-кв головному державному інспектору відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_2:

1) припинено відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, із збереженням права на одержання допомоги в період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

2) встановлено неповний робочий час з часами роботи з 10-00 до 14-00;

Цим же наказом внесено зміни до наказу Харківської митниці ДФС від 19.02.2016 № 233-кв, зокрема, змінено дату закінчення періоду відпустки ОСОБА_4: " 28.08.2016 року" на " 27.04.2016".

Наказом Харківської митниці ДФС від 27.04.2016 № 204-о в порядку п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально-технічного забезпечення та розвитку інфраструктури з 27.04.2016 у зв'язку з закінченням строку трудового договору.

Цим же наказом позивачу призначено до виплати грошову компенсацію за невикористані частини щорічної відпустки терміном 4 календарні дні (за період роботи 16.07.2014 р. - 15.07.2015 р.) та 35 календарні дні (за період роботи з 16.07.2015 р. по 27.04.2016 р.) та повний розрахунок згідно чинного законодавства (а.с. 56).

Згідно Розрахункових листів за квітень 2016 року ОСОБА_1 виплачено суму в розмірі 8 640,82 грн., за травень 2016 р. - 6 132,89 грн. (а.с. 64, 65).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача при звільненні позивача з посади після закінчення строку трудового договору та відсутності порушень при проведенні розрахунку при звільненні.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції частково, зважаючи на таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ч.1 ст.21 КЗУпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗУпП).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 23 КЗУпП зазначено, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗУпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Судом вірно встановлено, що переведення ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально-технічного забезпечення та розвитку інфраструктури мало строковий характер, з яким позивач погодився, що підтверджується копією заяви позивача про переведення.

Між тим, трудовий договір вважається укладеним на певний строк, коли настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору.

Як встановлено судовим розглядом, припинення відпустки ОСОБА_3 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку для трудового договору позивача є такою обумовленою обставиною.

27.04.2016 р. ОСОБА_2 подала заяву про припинення відпустки, тому відповідач не лише мав право, але й був зобов'язаний надати робоче місце такій особі.

Враховуючи це, строковий трудовий договір з позивачем правомірно припинено у зв'язку з закінченням строку його дії, адже настала відповідна подія (повернення працівника з відпустки).

Таким чином, колегія суддів погоджується судом першої інстанції, що наказ Харківської митниці ДФС № 204-о від 27.04.16 року є таким, що виданий у відповідності до норм чинного трудового законодавства і скасуванню не підлягає.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у положеннях постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів".

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом, що ОСОБА_3 із відпустки фактично не виходила, до виконання своїх службових обов'язків не приступила, заробітну плату з моменту звільнення позивача по день подачі цього позову відповідач їй не нараховував, колегія суддів відхиляє.

Судом першої інстанції вірно і вичерпно встановлено, що наказом Харківської митниці ДФСвід 28.04.2016 року № 626-кв ОСОБА_3 надана відпустка без збереження заробітної плати за згодою сторін на період з 28.04.2016 року по 06.05.2016 року, що підтверджується копіями заяви та наказу (а.с. 68-69).

Після закінчення вказаної відпустки ОСОБА_3 вийшла на роботу, про що свідчать копії табелю використання робочого часу за травень 2016 року відділу матеріально-технічного забезпечення УМЗтаРІ, коригуючого табелю використання робочого часу за квітень 2016 року про облік робочого часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 60-63).

Колегія суддів звертає увагу позивача на те, що вихід основного працівника у відпустку без збереження заробітної плати після повернення до роботи з відпустки по догляду за дитиною цієї справи не стосується.

Припинення або продовження строкового трудового договору позивача не поставлено законом у залежність від наступних відпусток основного працівника на цій посаді.

Обставини подальшого проходження публічної служби ОСОБА_2 є відносинами між зазначеною особою та її роботодавцем і прав або обов'язків позивача не зачіпає.

Отже, підстави для задоволення вимог про поновлення позивача на посаді головного державного інспектора відділу матеріально-технічного забезпечення управління матеріально забезпечення та розвитку інфраструктури Харківської митниці ДФС з дня звільнення (27.04.2016 року) у суду першої інстанції були відсутні.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції також в частині вимог про стягнення з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.04.2016 року по день ухвалення рішення.

Такі вимоги є похідними від вимог про скасування наказу Харківської митниці ДФС № 204-о від 27.04.16 року та поновлення на посаді, які є необгунтованими, отже не підлягають задоволенню.

З приводу вимог про стягнення з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення за період з 27.04.2016 року по 16.05.2016 року колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено, що заробітна плата за квітень 2016 року (з урахуванням доплат, надбавок та премій) перерахована позивачу на картковий рахунок 27.04.2016 року, що підтверджується копіями табелю робочого часу за квітень 2016 р. і не заперечується сторонами.

Між тим, компенсації невикористаної відпустки 5 067,88 грн. (яка належала до виплати при звільненні згідно ст. 116 КЗУпП та на виконання Наказу Харківської митниці ДФС від 27.04.2016 № 204-о) позивачу перерахована лише 16.05.2016 р., що підтверджується Розрахунковим листом за травень 2016 р. та випискою по рахунку позивача.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції, що відповідач правомірно затримав виплату таких коштів, посилаючись на відсутність бюджетних асигнувань на відповідні цілі у момент звільнення позивача.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗУпП передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗУпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в день звільнення (27.04.2016 р.) не були виплачені суми компенсації за невикористану відпустку. Відповідачем, як роботодавцем, не спростовано своєї вини в затримці з виплатою. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця, зокрема, через відсутність бюджетного призначення на відповідні цілі, не виключає його відповідальності.

Висновки судової колегії узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладені в постанові від 21.11.2011 р.

У зв'язку з тим, що позивачу підлягає виплата середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, а саме, з 27.04.2016 р. по 16.05.2016 р. (включно), постанова суду першої інстанції в частині відмови в таких вимогах підлягає скасуванню, разом із винесенням нової постанови про задоволення позову в цій частині.

Між тим, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню, оскільки такі суми не були нараховані позивачу.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. по справі №820/2913/16 скасувати в частині в відмови в задоволенні позову про стягнення з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.04.2016 року по 16.05.2016 року.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Харківську митницю ДФС України нарахувати та сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.04.2016 року по 16.05.2016 року.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.07.2016р. по справі № 820/2913/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст постанови виготовлений 22.08.2016 р.