Справа № 822/1450/16
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1450/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року 15:48м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБожук Д.А.
при секретаріГненній Ю.І.
за участі:позивача та представника позивача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

У судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини постанови згідно ст.160 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_3.) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008, складеного 12.07.1969 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області;

- зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008, складеного 12.07.1969 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, виправивши національність батька з "українець" на "поляк".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що прадід його батька та його родичі мають польське коріння. Відповідно до Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Проте на звернення до відповідача із заявою про внесення змін, отримав відмову в зв'язку з відсутністю достатніх підстав. Вважаючи зазначену відмову протиправною та такою, що порушує його право на вільний вибір та відновлення національності, звернувся з позовом до суду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. На підтвердження приналежності до польської національності додатково надали копію домової книги.

Відповідач у судове засідання не з'явився та повноважного представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

11.08.2016 до суду надійшли письмові заперечення від відповідача, відповідно до яких він просить відмовити в позові в повному обсязі. Зазначає, що для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 відсутні достатні підстави та безспірні документальні докази для виправлення національності батька позивача, не було встановлено помилок у цій графі, виправлень, підчищень тощо. Зокрема, в актових записах про народження позивача, про шлюб його батьків, про народження його батька у всіх осіб зазначена національність "українці". Звертає увагу на те, що відповідач позбавлений можливості проводити опитування свідків, робити припущення щодо родинних стосунків, а також досліджувати та приєднувати до матеріалів справи інші документи, ніж акти цивільного стану, архівні копії актів цивільного стану та витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Вказує, що на час розгляду справи відсутній нормативно-правовий акт для врегулювання питання механізму зміни національності громадянином України. Питання можливості змінити національність регулювалось Указом Президента України від 31.12.1991 №24, який втратив чинність. Можливим судовим способом захисту права позивача про зміну його національності є встановлення такого факту судом в порядку цивільно-процесуального судочинства.

Враховуючи думку позивача та представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки його явка не визнавалася судом обов'язковою.

Заслухавши позивача, представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулює Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI).

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №2398-VI, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008 від 12.07.1969 щодо виправлення національності батька з "українець" на "поляк".

Висновком Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області №270 від 13.07.2016 позивачу відмовлено у внесенні змін у зв'язку з відсутністю достатніх підстав.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд встановив та врахував наступне.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону №2398-VI актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

У свідоцтві про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 виданого 12.07.1969, вказано національність його батька (ОСОБА_4) та матері (ОСОБА_5) - "українець", "українка".

Згідно свідоцтва про народження батька позивача - ОСОБА_4, серії НОМЕР_2, виданого 24.12.1952, національність його батьків (ОСОБА_6 та ОСОБА_7) також зазначена - "українець", "українка".

У свідоцтві про народження ОСОБА_7 (баби позивача) серії НОМЕР_3 виданого 22.05.1974, її батьки (ОСОБА_8 і ОСОБА_9) і, відповідно, прадід та прабаба позивача - "українець", "українка".

У той же час суд звертає увагу на те, що згідно з ч.2 ст.300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про національні меншини в Україні", до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" визначено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно ст.3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Суд враховує, що ОСОБА_10, рідний брат прадіда позивача та ОСОБА_11, дочка брата прадіда позивача, за національністю були поляками. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвами про народження останніх, серії НОМЕР_4, виданого 22.04.1950 та серії НОМЕР_5, виданого 24.07.1954, в яких вказано, що вони - "поляк", "полька".

На підтвердження польської національності позивачем також надано копії Метричних книг Проскурівської римо-католицької приходської церкви, домової книги.

У судовому засіданні 18.08.2016, свідок - ОСОБА_4 надав пояснення та підтвердив факт приналежності позивача до польської національності.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач має право на збереження своєї національної самобутності та відновлення національності по лінії свого батька шляхом внесення відповідних змін у актовий запис.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що жодним нормативним актом не передбачено внесення змін щодо національності громадян, а також те, що можливим судовим способом захисту права позивача про зміну його національності є встановлення такого факту судом в порядку цивільно-процесуального судочинства, суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до п.2 ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

У позовній заяві та у судовому засіданні ОСОБА_3 чітко зазначено, яким чином стосується його прав, свобод та законних інтересів необхідність внесення відповідних змін суб'єктом владних повноважень у актовий запис (який містить графу про національність), тому позивач наділений правом на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, відповідно до п.2.13.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за №55/18793 (далі по тексту - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008, складеного 12.07.1969 Хмельницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, суд зазначає наступне.

Згідно п.2.16.7 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до п.2.22 Правил, після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану.

Пунктом 2.12 Правил визначено, що на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

На підставі поданих позивачем до відповідача документів, останній встановив відсутність достатніх підстав для внесення виправлень до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008, складеного 12.07.1969, шляхом виправлення національності батька з "українець" на "поляк". Тому суд вважає, що висновок №270 від 13.07.2016 не є належним розпорядчим документом відповідача, а, відтак, не може вважатись рішенням щодо відмови позивачу у внесенні змін до актового запису №1008, складеного 12.07.1969.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як наслідок, дії позивача щодо відмови у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008, складеного 12.07.1969 Хмельницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області є правомірними, а тому з задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 94, 158-163, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 №1008, складеного 12.07.1969 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, виправивши національність батька з "українець" на "поляк".

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22 серпня 2016 року

Суддя/підпис/Д.А. Божук
"Згідно з оригіналом" Суддя Д.А. Божук