Справа № 202/3790/16-а
Суддя: Зосименко С. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №202/3790/16-а
Провадження № 2-а/202/127/2016
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 серпня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержанта поліції Дєрябіна С.Б. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержанта поліції Дєрябіна С.Б. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30 травня 2016 року відносно нього, інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержанта поліції Дєрябіним С.Б. було винесено постанову ПС2 № 882857 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. В постанові зазначено, що він 30.05.2016 року в 11-32 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Дніпропетровську, по просп. Карла Маркса, буд. 49, здійснив зупинку та стоянку зазначеного транспортного засобу біля тротуару задньою частиною, чим порушив п. 15.5 ПДР України.

Вказана постанова не відповідає обставинам справи та вимогам закону з таких підстав.

При притягненні позивача до адміністративної відповідальності уповноваженою особою не було роз'яснено прав та обов'язків, передбачених ст. 55,56,59,62,63 Конституції України, вимог ст. 268 КУпАП, а також, порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та оскарження прийнятого рішення, передбачених ст. 258,276,277,279,287-289 КУпАП. Позивач був неправомірно позбавлений можливості надати пояснення з приводу обставин події. Крім того, відповідно до п. 1.10 (в) Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. На момент складання постанови, позивач не був водієм даного транспорту та не керував ним. Також, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції не було надано жодних доказів здійснення стоянки транспортного засобу з порушенням вимог ПДР саме позивачем. На доводи позивача щодо непричетності його до вчинення даного правопорушення інспектор поліції не відреагував, натомість, повідомив, що основним доказом вини позивача є те, що правопорушення зафіксоване ним за допомогою відеореєстратора, розташованого у нього на форменому одязі. В порушення вимог п.п. 3 п. 3 ст. 283 КУпАП, відомості щодо здійснення відео фіксації правопорушення та даних технічного засобу, яким здійснено відеозапис, до оскаржуваної постанови інспектором поліції не внесено. Як вбачається з матеріалів справи, з якими позивача було ознайомлено у приміщенні Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська 08.06.2016, основним та єдиним доказом вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є постанова у справі про адміністративне правопорушення. Відеозаписи із відео реєстратора інспектора, жодним чином не зазначені у постанові, а тому не можуть братись до уваги, як докази вчинення правопорушення.

Також, в порушення вимог ст. 285 КУпАП, інспектором поліції не надано копію постанови позивачу, посилаючись на те, що позивач відмовився від її підписання.

Крім того, інспектором поліції не оформлено належним чином факту відмови від підписання оскаржуваної постанови, натомість, ним було зупинено перехожих, які не бачили даного факту та не можуть його підтвердити, однак, на вимогу інспектора поліції надали свої персональні дані та поставили підписи, що підтверджує факт моєї відмови від підписання.

На вимогу позивача скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки позивач оспорював інкриміноване йому правопорушення, інспектором поліції в цьому було категорично відмовлено, чим порушено ст.258 КУпАП та п. 3 розділу І Інструкції.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові інспектором поліції некоректно зазначено місце скоєння правопорушення, а саме: м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 49. А на момент винесення даної постанови зазначених вище міста та проспекту не існувало.

Також, форма оскаржуваної постанови не відповідає вимогам Інструкції, а саме, Додатку №6.

На підставі вищевикладеного позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив суд скасувати вищевказану постанову, оскільки вона винесена з порушенням вимог закону та без відповідних на те підстав.

Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Жодних заперечень з боку відповідача на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 травня 2016 року інспектором 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержанта поліції Дєрябіним С.Б. було винесено постанову серії ПС2 № 882857 в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.,

Відповідно до ст. 288 КУпАП може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП до органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення відносяться органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №882857 від 30.05.2016 року, у відповідній графі, яка свідчить про ознайомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з правами та обов'язками передбаченими ст. 268 КУпАП, відсутній підпис Позивача, що свідчить про порушення посадовою особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, встановленого законом порядку її розгляду.

Відповідно до п. 15.5 правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року N 1306, ставити транспортні засоби під кутом до краю проїзної частини дозволяється в місцях, де це не буде перешкоджати руху інших транспортних засобів. Біля тротуарів або інших місць із пішохідним рухом ставити транспортні засоби під кутом дозволяється лише передньою частиною, а на підйомах - тільки задньою частиною.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та не порушував п. 15.5 правил дорожнього руху України, оскільки намомент складання постанови, позивач не був водієм даного транспорту та не керував ним. Також, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції не було надано жодних доказів здійснення стоянки транспортного засобу з порушенням вимог ПДР саме позивачем.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожного руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та не порушував п.п. 15.5 правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з Додатком 5 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, затверджена форма та бланк «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі».

Однак, як вбачається з «Постанови серії ПС2 № 882857 від 30.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення», вона не відповідає затвердженій Інструкцією формі «Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі».

Таким чином, оскільки на час винесення Постанови серії ПС2 №882857 від 30.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, набрав чинності та діяв новий порядок з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, яким затверджена інша обов'язкова форма постанови, яку має право виносити посадова особа Управління патрульної поліції при розгляді нею справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконливого висновку, що оскаржувана Постанова серії ПС2 № 882857 від 30.05.2016 року винесена з порушенням порядку встановленого законом, оскільки не відповідає затвердженій формі.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на наведене суд вважає встановленим той факт, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 882857 від 30.05.2016 року Відповідач діяв з порушенням встановленого законом порядку щодо винесення постанови.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню а постанова серії ПС2 № 882857 від 30.05.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі ст.ст. 122, 213, 222, 251, 252, 254,256, 258, 268, 283, 288 КУпАП, п.п. (в) п. 15.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року N 1306, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, та керуючись ст.ст. 1, 2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську сержанта поліції Дєрябіна С.Б. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ПС2 № 882857 від 30.05.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. - скасувати.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.Г. Зосименко