Справа № 296/3385/16-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" серпня 2016 р. Справа № 296/3385/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "27" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, в якому просить суд визнати протиправною відмову УПФ України в м.Житомирі Житомирської області в перерахунку йому пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року за нормами ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII (із змінами, внесеними згідно Закону України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції ЗУ від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 04.03.2016 року №18/183 та зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області як правонаступника УПФ України в м.Житомирі Житомирській області провести щодо нього перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року за нормами ст.50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789- XII (із змінами, внесеними згідно Закону України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції ЗУ від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 04.03.2016 року №18/153 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити на його користь різницю між фактично отриманою та належною до сплати його пенсії за вислугою років із 01.01.2016 р.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною відмову УПФ України в м.Житомирі Житомирської області в перерахунку ОСОБА_3 пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року за нормами ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII (із змінами, внесеними згідно Закону України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції ЗУ від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 04.03.2016 року №18/183.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області як правонаступника УПФ України в м.Житомирі Житомирській області провести щодо нього перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року за нормами ст.50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789- XII (із змінами, внесеними згідно Закону України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції ЗУ від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Житомирської області від 04.03.2016 року №18/153 про заробіток для перерахунку пенсії, в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру та виплатити на його користь різницю між фактично отриманою та належною до сплати його пенсії за вислугою років із 01.01.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира з 23.12.2002 року, що вбачається з пенсійного посвідчення серії АВ №069094 .

Зі змісту довідки №18/183 від 04.03.2016 року, виданої Прокуратурою Житомирської області слідує, що ОСОБА_3 працював в органах прокуратури Житомирської області на посаді начальника відділу. Заробітна плата на 01.12.2015 року складалась із основного окладу - 2894,00 грн., класного чину - 135 грн., вислуги років - 1211,60 грн., щомісячної премії, на яку нараховуються страхові внески - 6545,79 грн., інших виплат, які передбачені чинним законодавством, а всього становила 14956,31 грн. Сума заробітної плати для нарахування пенсії в межах максимальної -14 956,31 грн.

Позивач зазначає, що у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у зв'язку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної йому пенсії.

10 березня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області із заявою про перерахунок раніше призначено пенсії без обмежень максимального розміру відповідно до ч. 13 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від суми місячної заробітної плати, розмір якої зазначено у довідці прокуратури Житомирської області від 04.03.2016 року №18/183.

Листом №3205/04 від 15 березня 2016 року управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що з 01.06.2015 року відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року №213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а тому пенсії в порядку та на умовах, визначених цим Законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, позивач працював в органах прокуратури та станом на 01.06.2002 року набув права на пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час набуття такого права) з розрахунку 90 відсотків від розміру середньомісячної заробітної плати.

Згідно із частиною 13 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"" №1789-ХІІ, держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Частиною 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом із тим, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., N 53, ст. 793, N 50, ст. 474; 1995 р., N 11, ст. 71, N 34, ст. 268; 2001 р., N 9, ст. 38, N 44, ст. 233; 2002 р., N 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., N 29, ст. 233, N 30, ст. 247; 2004 р., N 8, ст. 66; 2005 р., N 2, ст. 32, N 6, ст. 132, N 11, ст. 198; 2006 р., N 1, ст. 18, N 19 - 20, ст. 156; 2007 р., N 7 - 8, ст. 66, N 33, ст. 442; 2008 р., NN 5 - 8, ст. 78, N 48, ст. 357; 2010 р., N 37, ст. 497, NN 41 - 45, ст. 529; 2011 р., N 23, ст. 160, N 30, ст. 279; 2012 р., N 12 - 13, ст. 82; 2013 р., N 14, ст. 89, N 21, ст. 208, N 37, ст. 490, N 39, ст. 517; 2014 р., N 11, ст. 132, N 17, ст. 593, N 20 - 21, ст. 745, N 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50 - 1, частини третьої статті 51- 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року;

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (10.03.2016) частини тринадцята та вісімнадцята статі 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Згідно ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних відносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог.

Слід також зазначити, що Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року вказав, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій відповідача.

У спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також враховуючи приписи чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

З урахуванням зазначених обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "27" квітня 2016 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10001

3- відповідачу: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,