Справа № 806/5219/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Київ К/800/21745/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Донця О.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Житомирської митниці ДФС на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВО «Техна» до Житомирської митниці ДФС про скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Техна» звернулось до суду з позовом до Житомирської митниці ДФС про скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості від 03.10.2014 №101040000/2014/300002/2 та картки відмови в прийнятті митної вартості декларації від 02.10.2014 №101040000/2014/00013.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Житомирською митницею ДФС протиправно, на підставі хибного висновку щодо заниження позивачем митної вартості товарів (металопродукція), що ввозилися на територію України, прийнято необґрунтоване рішення щодо її коригування.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 03.10.2014 №101040000/2014/300002/2; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації від 02.10.2014 №101040000/2014/00013.

У поданій касаційній скарзі Житомирська митниця ДФС із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у вересні між ТОВ «Виробниче об'єднання «Техна» та «METALURGIA S.A.» (Польща) укладено контракт від 17.09.2014 №17-09/14, відповідно до умов якого Замовник (позивач) доручає, а Постачальник приймає на себе обов'язок на поставку металопродукції, відповідно проформ-інвойсів.

З метою здійснення митного оформлення товарів, придбаних ТОВ «ВО «Техна» відповідно до зазначеного контракту, позивачем до Житомирської митниці подано митну декларацію від 03.10.200/2014/008706.

Для підтвердження митної вартості заявлених товарів за вказаною декларацією ТОВ «Виробниче об'єднання «Техна» надані відповідачу наступні документи:

- контракт від 17.09.2014 №17-09/14;

- міжнародна автомобільна накладна від 29.09.2014 №002781;

- рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг від 01.10.2014;

- платіжне доручення від 22.09.2014 №216;

- інформацію біржових організацій про вартість товару;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару;

- рахунок-фактура (інвойс) від 29.09.2014 №;

- проформа-інвойс від 17.09.2014 №41314878;

- договір на перевезення від 14.04.2014 №01-14/04/2014;

- сертифікат походження;

- виписка з бухгалтерської документації;

- копія митної декларації країни відправлення;

- експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати від 02.10.2014 №В-3346.

Проте, Житомирською митницею відмовлено в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та винесено рішення від 03.10.2014 №101040000/2014/300009/2 про коригування митної вартості товарів, в якому орган доходів і зборів самостійно визначив митну вартість товару за резервним методом її визначення на основі від 01.08.2014 МД № 101040000/2014/006579.

Відмовляючи у митному оформленні ввезеного позивачем товару та приймаючи спірні рішення, митний орган виходив з того, що подані позивачем на підтвердження митної вартості документи містили суттєві розбіжності, зокрема, щодо умов поставки товару.

Вважаючи зазначені рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оскаржуваної картки відмови та рішення митного органу про коригування митної вартості товару як таких, що прийняті за наявності факту надання декларантом відповідачеві достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з частиною третьою статті 53 Митного Кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Судами попередніх інстанцій із посиланням на докази, досліджені під час судового розгляду справи, встановлено, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. При цьому, подані документи, копії яких наявні у справі, чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, і підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця.

При винесенні оскаржуваних рішень відповідач посилався на наявність певних розбіжностей у товаросупровідних документах, а саме: у пункту 3.1 контракту від 17.09.2014 №17-09/14 умовами поставки згідно Інкотермс 2010 зазначено, як EXW Радомско, а у інвойсі від 29.09.2014 року №, як FCA Радомско (відсутня вартість завантаження товару).

Поряд з цим, судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 вересня 2014 року додатковою угодою до контракту від 17.09.2014 №17-09/14, укладеною між ТОВ «Виробниче об'єднання «Техна» та «METALURGIA S.A.» (Польща) внесено зміни до пункту 31.1 контракту і викладено його в редакції: «Постачання здійснюється на умовах FCA Радомско, відповідно Інкотермс 2010».

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем під час судового розгляду не надано.

Відповідно до частини другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, у тому числі, щодо надання декларантом митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості за ціною угоди, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості від 03.10.2014 №101040000/2014/300002/2 та картки відмови в прийнятті митної вартості декларації від 02.10.2014 №101040000/2014/00013.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Житомирської митниці ДФС відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: