Справа № 372/1954/16-а
Суддя: Кравченко М. В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1954/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання незаконним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що сесія сільради вийшла за межі своїх повноважень та прийняла необґрунтоване рішення про заборону здійснення забою тварин на її власній земельній ділянці, чим порушила її права. Просила визнати протиправним та скасувати рішення сьомої сесії Григорівської сільської ради сьомого скликання № 135.7.УІІ від 08 червня 2016 року «Про заборону проведення подвірного забою сільськогосподарських тварин для ведення підприємницької діяльності по вулиці Героїв Майдану, 42».

В судовому засіданні позивач та її представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач прийняв оскаржуване рішення протиправно та втрутився у здійснення права власності позивача, рішення прийнято лише на основі заяви сусідки, з якою у позивача склалися неприязнені відносини, позивач порушень законодавства не вчиняла.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на надходження скарг сусідів до сільради, порушення позивачем законодавства і санітарних норм при забої тварин, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, здійснення позивачем підприємницької діяльності на ділянці.

Вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду справи, позивач ОСОБА_1 є приватним підприємцем та має у власності земельну ділянку по вулиці Героїв Майдану, 42 в селі Григорівка Обухівського району Київської області, цільове призначення якої для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.

24 вересня 2015 року управлінням ветеринарної медицини в Обухівському районі складено акт № 21, в якому зафіксовано порушення законодавства при організації забою тварин за наслідками перевірки ФОП ОСОБА_1 по вулиці Героїв Майдану, 42 в селі Григорівка Обухівського району Київської області, що підтверджується актом.

09 жовтня 2015 року управлінням ветеринарної медицини в Обухівському районі складено акт № 29, в якому порушень законодавства за наслідками перевірки ФОП ОСОБА_1 по вулиці Героїв Майдану, 42 в селі Григорівка Обухівського району Київської області не зафіксовано, що підтверджується актом.

24 травня 2016 року комісією Григорівської сільської ради було складено акт по факту нецільового використання земельної ділянки позивачем ОСОБА_1 по вулиці Героїв Майдану, 42 в селі Григорівка Обухівського району Київської області, що підтверджується актом.

08 червня 2016 року сьомою сесією Григорівської сільської ради сьомого скликання було прийнято рішення № 135.7.УІІ «Про заборону проведення подвірного забою сільськогосподарських тварин для ведення підприємницької діяльності по вулиці Героїв Майдану, 42», відповідно до якого рада вирішила:

Заборонити проведення подвірного забою сільськогосподарських тварин для ведення підприємницької діяльності по вулиці Героїв Майдану, 42 на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1;

Використовувати земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 за цільовим призначенням постійно.

Вигляд домоволодіння позивача по вулиці Героїв Майдану, 42 в селі Григорівка Обухівського району Київської області, в тому числі місця забою тварин, підтверджується фототаблицею.

При наданні правової оцінки позовним вимогам суд приймає до уваги наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення при його прийнятті відповідач керувався ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 91,103,104 Земельного кодексу України.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлена виключна компетенція сільської ради щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч.ч. 1,3 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Оскільки оскаржуване рішення в частині використання ОСОБА_1 земельної ділянки за цільовим призначенням прийнято відповідачем як органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду заяв суміжних землекористувачів та стосується додержання громадянами правил добросусідства, матеріалами справи підтверджується факт використання позивачем земельної ділянки із порушенням визначеного державним актом цільового призначення, суд вважає, що в цій частині рішення Григорівської сільської ради прийнято в межах її компетенції та не суперечить законодавству.

За таких обставин, достатніх підстав для скасування рішення сільради в частині використання земельної ділянки за цільовим призначенням суд не вбачає, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Статтею 91 ЗК України визначені обов'язки власників земельних ділянок, статтею 103 ЗК України встановлено обовязки власників та землекористувачів питаннях добросусідства, а статтею 104 ЗК України врегульовано питання попередження шкідливого впливу на сусідню земельну ділянку. Відтак, вказані норми права не породжують в органу місцевого самоврядування владних повноважень в сфері втручання у підприємницьку діяльність позивача, отже рішення відповідача в цій частині не ґрунтувалось на законі, тому є протиправним.

Згідно ч.1 ст.19 ГК України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Згідно ч.5 ст.19 ГК України незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.

Згідно ч.1 ст.23 ГК України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб'єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

Згідно ч.4 ст.23 ГК України незаконне втручання органів та посадових осіб місцевого самоврядування у господарську діяльність суб'єктів господарювання забороняється. Не допускається видання правових актів органів місцевого самоврядування, якими встановлюються не передбачені законом обмеження щодо обігу окремих видів товарів (послуг) на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить приписів, які давали підстави вважати, що орган місцевого самоврядування вправі заборонити підприємницьку діяльність із визначених у оскаржуваному рішенні підстав.

Суд вважає, що при винесенні рішення в частині заборони здійснення підприємницької діяльності у певному місці (на належній позивачеві земельній ділянці) відповідач втрутився у непередбачений законом спосіб у підприємницьку діяльність позивача поза межами своєї компетенції без наявності визначених законом повноважень.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку суду, оскаржуване рішення відповідача в частині заборони проведення підприємницької діяльності прийнято без дотриманням вказаних приписів законодавства, рішення в цій частині не може вважатись законним, обрунтованим і пропорційним, не було дотримано баланс у забезпеченні законних прав та інтересів позивача та інших членів територіальної громади.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Переконливих доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного рішення в частині заборони здійснення підприємницької діяльності відповідачем не подано, тому суд вважає, що його правомірність в цій частині залишилась недоведеною.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд вважає, що під час судового розгляду не подано належних доказів правомірності рішень субєкту владних повноважень в частині заборони здійснення підприємницької діяльності, позов в цій частині ґрунтується на наявних у справі доказах та законі, а заперечення відповідача в цій частині недоведені та не ґрунтуються на матеріалах справи, тому в цій частині позов слід задовольнити, а в іншій частині з фактичних обставин справи не вбачається порушення законних прав та законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту, тому позовні вимоги в іншій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 17, 71, 72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 91, 103, 104, 152, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 25, 26, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання незаконним і скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення сьомої сесії Григорівської сільської ради сьомого скликання № 135.7.УІІ від 08 червня 2016 року в частині заборони проведення подвірного забою сільськогосподарських тварин для ведення підприємницької діяльності по вулиці Героїв Майдану, 42 на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

З мотивованою постановою суду сторони зможуть ознайомитись 22.08.2016 року.

Суддя М.В.Кравченко