Справа № 331/5353/16-а
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2016-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/151/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відносно ОСОБА_1, 21 липня 2016 р. було винесено постанову серії ДР № 146374 по справі про адміністративне правопорушення, яка була прийнята інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 Згідно постанови ДР № 146374 від 21.07.2016 р. о 16.00 біля буд. № 9 «б» по вул. Запорізькій в м. Запоріжжі, ОСОБА_1, як водієм здійснено стоянку на зеленій зоні, чим порушено вимоги п.15.0 «є» ПДР України. При перевірці документів водієм не надано поліс обов'язкового страхування, чим порушено вимоги п. 2.1 г України. За що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Копія зазначеної постанови ДР № 146374 від 21.07.2016 р. була отримана позивачем 22.07.2016 р. від її матері ОСОБА_3 Так, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_1, про що свідчить додана до позову копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 761048, виданого 14 червня 2011 року Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області. Зазначене свідоцтво має особливу відмітку того, що ОСОБА_3, яка є її рідною матірю, має право користування транспортним засобом марки «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_1. Фактично, позивач та її мати, кожна в окремості, мають посвідчення водіїв та фактично разом користуються транспортним засобом марки «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_1. 20 липня 2016 року, ОСОБА_1В, як власником зазначеного транспортного засобу, у звязку із закінченням дії попереднього полісу було укладено з ПрАТ «Страхова група «ТАС» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого мені було видано поліс № АК/4509916, строк дії з 21 липня 2016 року по 20 липня 2017 року. Після оформлення зазначеного полісу, його було поміщено до всіх документів щодо належного транспортного засобу, а саме: технічного паспорту, посвідчень водіїв на імя позивача та імя її матері ОСОБА_3 В цей же день, ввечері у звязку з сімейною сваркою ОСОБА_1 не було повідомлено ОСОБА_3 про факт укладення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Наступного дня, 21 липня 2016 року, автомобіль НОМЕР_2, на протязі всього знаходився в користуванні ОСОБА_3 Вранці 22 липня 2016 року ОСОБА_3 передала позивачу документи на автомобіль НОМЕР_2, в яких вона побачила копію постанови ДР № 146374 від 21.07.2016 р., ознайомившись з якою дізналася, що її притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке вона фактично не скоювала. На питання позивача щодо складення постанови ДР № 146374 від 21.07.2016 р. відносно неї, ОСОБА_3 через їх сварку відмовилася пояснювати викладену ситуацію, лише зазначила, що при перевірці документів поліцейські, які перевіряли в неї документи не прохали її надати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, без пояснень склали постанову та вручили їй. Позивач вважає, що обставини правопорушення викладені у постанові ДР № 146374 від 21.07.2016 р. не відповідають дійсності, свого підтвердження не мають, а вищезазначена постанова відносно неї складена з грубим порушенням чинного законодавства України, бо оскаржувана постанова містить в собі недостовірні дані, тому що особу правопорушника встановлено посвідченням водія АВЕ 754978, виданого 30.03.1989 року. Проте, позивач має посвідчення водія ВАЕ № 825576, видане 24.05.2012 року, на підставі якого і мала б встановлюватися особа, у разі керування транспортним засобом. В порушення зазначеного інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд скасувати постанову ДР № 146374 інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 від 21 липня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України в розмірі 425, 00 гривень.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про відкладення розгляду справи, заперечень не надав. Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

У відповідності зі ст. 171-2 КАС адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами. Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 761048, виданого 14 червня 2011 року Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області.

ОСОБА_3 має право користування транспортним засобом марки «ЗАЗ-110307», д/н НОМЕР_1., що підтверджується записом у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 761048, виданого 14 червня 2011 року Запорізьким ВРЕР № 2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області у графі «особливі відмітки».

20.07.2016 року ОСОБА_1 було укладено з ПрАТ «Страхова група «ТАС» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого видано поліс № АК/4509916, строк дії якого з 21.07.2016 року по 20.07.2017 року.

21.07.2016 р. інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за те, що водій здійснив стоянку на зеленій зоні, чим порушив вимоги п. 15.10 е ПДР України та при перевірці документів водій не надав поліс обовязкового страхування, чим порушив вимоги п.2.1 ґ ПДР України.

З вищевказаної постанови вбачається, що особу правопорушника встановлено посвідченням водія АВЕ 754978, виданого 30.03.1989 року, але ОСОБА_1 має посвідчення водія ВАЕ № 825576, видане 24.05.2012 року.

Відповідно до частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

У відповідності до ст. 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 126 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

В свою чергу, у відповідності до ст. 257 Кодексу протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п. 3.11. Р. ІІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 04.10.2013 р. № 950, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3.17 Інструкції протокол та матеріали про адміністративне правопорушення протягом доби надаються посадовій особі, уповноваженій розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, оскаржувана постанова винесена інспектором з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема, користуватися кваліфікованою юридичною допомогою при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідач жодних доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП, і які б спростовували твердження позивача чи письмових пояснень суду не надав.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлює, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв'язку з цим суд констатує, що з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення випливає, що відповідачем при винесенні постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про адміністративне правопорушення. При притягненні до адміністративної відповідальності не з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність оскарженої постанови.

Таким чином, доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення не дають суду підстав зробити висновок про те, що саме позивач вчинив правопорушення.

Аналіз наведених обставин та вимог закону підводить суд до висновку про те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 251, 256, 280, 283, КпАП України, ст. ст. 70, 71, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП України ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.07.2016 р. серія ДР № 146374, складену інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Запоріжжі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 (чотириста двадцять пять) гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя : В.М. Світлицька