Справа № 2-а-183/2010
Суддя: Шевчук Л. П.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 2-а-183
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.

з участю секретаря Поліщук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України у Київській області за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача інспектора ДПС смт. Немішеве сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення як незаконної та закриття адміністративної справи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УДАІ ГУМВС України у Київській області за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача інспектора ДПС смт. Немішеве сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення як незаконної та закриття адміністративної справи, посилаючись на наступне: Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 210985 від 31 березня 2010 року, яка винесена інспектором роти ДПС смт. Немішеве ОСОБА_2, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 340 гривень. В оскаржуваній постанові зазначено те, що він 31 березня 2010 року в 15 год. 00 хв. на 53 км автодороги Київ - Чоп, керуючи автомобілем "Опель", д/н НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 88 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху, передбачену п. 12.4 ПДР України, на 28 км/год., швидкість вимірювалась приладом "Візир" № 0812482.

Позивач вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає вимогам закону, так як він рухався разом з іншими автомобілями при інтенсивному русі потоку транспорту в одному напрямку. Інспектор ІДПС не міг точно зафіксувати автомобіль, який перевищив швидкість. Однак інспектор ДАІ зупинив саме його автомобіль та заявив, що він перевищив швидкість на 28 км/год. Позивач ОСОБА_1 з цим не погодився та заперечував, що рухався зі швидкістю 65 км/год. Фіксація перевищення ним встановленої швидкості руху автомобіля здійснювалась без засобів фото фіксації, що унеможливлює ідентифікацію його автомобіля при русі в колоні автомобілів. А також на прохання позивачем пред"явити документи про проходження калібрування приладу "Візир" йому було відмовлено інспектором ІДПС ОСОБА_2, та повернуто його документи, після чого ОСОБА_1 продовжив рух. Ніяких процесуальних документів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення та постанови працівником ІДПС в його присутності, не складалось, та свідки не залучались. Незважаючи на заперечення позивача і будь-які докази, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, 31 березня 2010 року сержантом ІДПС роти ДПС смт. Немішеве ОСОБА_2 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АІ № 210985, згідно якої ОСОБА_1 необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП, тобто за перевищення дозволеної швидкості руху на 28 км/год.

Також позивач вважає дану постанову необґрунтованою та неправомірною, посилаючись на те, що у відповідності до ст.ст. 10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", на вимірювання у сфері, у якій результати можуть бути використані у якості доказу по справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні, вказаних документів позивачу працівниками ДПС надано не було. Тобто, заміри було проведено із недотриманням вимог ст. 1,2, 19, 20, 29 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998р. №І13/98-ВР, що виключає їх подальше використання в якості доказів у справі про адміністративне порушення. Крім того, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, сержантом ІДПС роти ДПС смт. Немішеве ОСОБА_2 не було залучено свідків для підтвердження факту адміністративного правопорушення. А тому позивач просить скасувати зазначену постанову, а провадження по справі закрити.

Представник відповідача та третя особа на стороні відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними документами. Представник відповідача надіслав до суду свої письмові заперечення. Згідно заперечень відповідач повністю не визнає позовні вимоги і просить в їх задоволенні відмовити посилаючись на те, що 31 березня 2010 року на 53 км автодороги Київ Чоп в с. Калинівка, позначеному дорожніми знаками 5.45 та 5.46, вимірювачем швидкості "Візир" № 0812482 було зафіксовано швидкість руху автомобіля "Опель" номерний знак НОМЕР_2, яка становила 88 км/год., що на 28 км/год перевищує встановлену швидкість. Швидкість вимірювалась спеціальним технічним контрольно-вимірювальним дистанційним вимірювачем швидкості руху "Візир" № 0812482, в якому границя абсолютної похибки в стаціонарному режимі + - 1 км/год., границі абсолютної похибки в патрульному режимі + - 2 км/год. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Враховуючи те, що представник відповідача та третя особа декілька разів не з"явились в судове засідання про які своєчасно були повідомлені судовими повістками, представник відповідача надав свої письмові заперечення, суд вважає можливим на підставі ст. 128 ч. 4 КАС України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, з урахуванням заперечень відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

31 березня 2010 року було винесено постанову серії АІ № 210985 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивач 31 березня 2010 року близько в 15 год. 00 хв. на 53 км автодороги Київ - Чоп, автомобілем "Опель", д/н НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 88 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху, передбачену п. 12.4 ПДР України, на 28 км/год., тобто зі швидкістю 88 км/год., в зв'язку з чим на нього накладено штраф в розмірі 340 гривень. Відповідно до Постанови, вимірювання швидкості проводилося приладом « Візир», серійний номер 0812482.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.05 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах, про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення встановленою особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів. Постанова сержанта ДПС ВДАІ про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не ґрунтується на належних доказах, а висновок про перевищення ним швидкості руху зроблено безпідставно.

При винесенні постанови були грубо порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, згідно якої, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням, а тому він просить постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати як незаконну.

Показами позивача доведено, що постанова ним була отримана 14 квітня 2010 року поштовим повідомленням та направлена Бородянським взводом ДПС в Київській області 7 квітня 2010 року, що підтверджується штамповою відміткою на поштовому конверті. Тому суд вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності по поважній причині і його слід поновити.

Крім того, в порушення п. 2.7. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України N 185 від 22.02.2001р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 березня 2001 р. за N 272/5463, в разі невизнання вини правопорушником, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучені матеріали, що підтверджують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме: рапорт посадової особи, заяви, пояснення свідків правопорушення. Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не визнавав себе винним у вчиненні правопорушення, в протоколі не вказано свідків чи очевидців правопорушення, відсутні будь-які інші докази вчинення ним правопорушення та всупереч вимогам ст.. 285, 258, 254 КУпАП, без направлення протоколу на розгляд відповідно до вимог чинного законодавства, було винесено Постанову, яка є предметом оскарження, що призвело до недотримання вимог законодавства щодо всебічного та об'єктивного розгляду справи, врахування всіх обставин вчинення правопорушення, дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, доведенні, а тому підлягають задоволенню, оскільки обставини, які наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення не підтверджені належними доказами, що в свою чергу вказує на те, що позивач ОСОБА_1 був неправомірно притягнутий постановою від 31 березня 2010 року серії АІ № 210985 до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 122 ч.1, 283, 287-289, 293 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», ст. ст. 2, 6, 69, 70, 71, 79, 158-160, 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Поновити строк на оскарження постанови серії АІ № 210985 від 31 березня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1.

Постанову серії АІ № 210985 від 31 березня 2010 року винесену сержантом міліції ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та подати апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо не було подано заяву про апеляційне оскарження та не подано апеляційну скаргу.

Суддя: