Справа № 808/1679/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року 12 год. 50 хв.Справа № 808/1679/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів»

до: Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району

про: визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізький завод кольорових металів (надалі позивач або ТОВ Запорізький завод кольорових металів ) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради (надалі - відповідач), в якому з урахуванням уточнень (від 08.07.2016 №20662, а.с. 83) просить визнати протиправними дії відповідача щодо повернення звіту про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 року; зобов`язати відповідача прийняти звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за грудень 2015 року призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період; включити виплачені згідно звітів суми до зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період; здійснити виплату компенсації витрат на виплату середнього заробітку працівникам призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період за грудень 2015 року в розмірі 10 771 грн. 36 коп. на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем протягом 2015 року отримано повідомлення про призов найманих працівників військовозобов`язаних запасу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за якими після призову зберігалося місце роботи та нараховувалась і виплачувала заробітна плата. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105 передбачений Порядок виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників призваних на службу - з державного бюджету. Позивачем в грудні 2015 року мобілізованим працівникам нараховано та виплачено заробітну плату на загальну суму 10 771 грн. 36 коп., проте, вказана сума коштів не включена відповідачем до зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, чим на думку позивача порушено його право на отримання вказаної компенсації.

Представник позивача, в судових засіданнях, підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечувала, посилалась на те, що управління є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок відповідного державного або місцевого бюджету і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік. Однак, у 2016 році управлінню не наданні повноваження щодо здійснення виплати компенсації підприємствам, оскільки відсутня бюджетна програма, за якою мав бути затверджений Паспорт бюджетної програми на 2016 рік. До того ж, зазначає, що підприємством ТОВ «Запорізький завод кольорових металів» було подано звіт за грудень 2015 року з порушенням терміну його подання.

З підстав, викладених в письмових запереченнях просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних обставин.

З матеріалів справи судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів» та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено трудові договори на невизначений термін. Зазначене підтверджується наказами про прийняття на роботу №86к від 29.03.2013, №247к від 27.08.2013, №352к від 08.12.2014.

Протягом 2015 року позивач отримав повідомлення про призов найманих працівників військовозобов`язаних запасу ОСОБА_1 з 28.01.2015, ОСОБА_2 з 14.05.2015, ОСОБА_3 з 29.01.2015 на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015.

Вказане підтверджується листами Запорізького об`єднаного міського військового комісаріату №С3/225 від 05.02.2015, №1126/17 від 19.05.2015.

Вказаними Листами позивачу повідомлено, що за працівниками призваними на службу зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі в яких вони працювали на час призову. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

13 січня 2016 року позивачем відповідно до «Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом» затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105 було подано для погодження до Хортицького районного військового комісаріату Звіт про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом за грудень 2015 року (далі Звіт про фактичні витрати) щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

13 січня 2016 року позивачем отримано відмову у погодженні вказаного звіту від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме від військового комісару. Цього ж дня Звіт про фактичні витрати повернуто без пояснення причин представнику ТОВ «Запорізький завод кольорових металів» без погодження.

14 січня 2016 року позивачем направлено поштою Лист №5 на адресу Хортицького районного військового комісаріату для погодження Звіту про фактичні витрати щодо зазначених вище осіб.

15 січня 2016 року подано до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району Звіт про фактичні витрати щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким нараховано та виплачено середню заробітну плату в загальному розмірі 10 771 грн. 36 коп.

Листом №10-12/0651 від 25.01.2016 відповідачем повернуто на доопрацювання Звіт про фактичні витрати. Також вказаним листом відповідач звернув увагу що відповідно до Порядку №105, звіт про фактичні витрати має бути обов`язково погоджений з районним (міським) військовим комісаріатом або військовою частиною, що здійснювали призов працівників на військову службу.

04 лютого 2016 року до позивача надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у погодженні звітів. Причиною відмови слугувало надання Звіту про фактичні витрати до військового комісаріату в одному екземплярі. Позивач зазначає, що на думку ІНФОРМАЦІЯ_1 , Звіт про фактичні витрати повинен подаватися у двох екземплярах, проте позивач вважає, що жодним чинним нормативно-правовим актом не встановлено даної вимоги. Більш того, за всі попередні місяці 2015 року, Звіт про фактичні витрати, подавався до військового комісаріату для погодження саме в одному екземплярі.

11 лютого 2016 року позивачем повторно було направлено поштою лист вих.№27 до Хортицького районного військового комісаріату для погодження Звіту про фактичні витрати щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

15 березня 2016 року позивачем отримано погодження комісаром Хортицького районного військового комісаріату Звіту про фактичні витрати.

23 березня 2016 року повторно подано до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району Звіт про фактичні витрати щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким нараховано та виплачено середню заробітну плату в загальному розмірі 10 771 грн. 36 коп.

Листом відповідача від 29.03.2016 №10-12/2595 повідомлено позивача про повернення Звіту про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з посиланням на те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» бюджетну програму на виплату компенсації підприємствам, установам, організаціям, фермерським господарствам, сільськогосподарським виробничим кооперативам незалежно від підпорядкування та форми власності та ФОП у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період не встановлено, тому здійснити компенсацію за 2015 рік не має можливості.

Вважаючи дії відповідача такими, що порушують законне право позивача на отримання вказаної компенсації позивач звернувся до суду.

Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено зокрема, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту" (ч. 2 ст. 39 Закону 2232-XII).

В той же час, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків передбачено статтею 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Так, стаття 119 Кодексу законів про працю регламентує, зокрема, наступне.

На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, дію ч. 3 ст. 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII).

Механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - працівники), за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 "Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" (далі - бюджетні кошти) визначений Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - Порядок № 105). Зазначений порядок є чинним до цього часу і діяв на час звернення позивача до відповідача з відповідним звітом.

Головним розпорядком бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення) (п. 2 Порядку №105).

Приписи пункту 4 Порядку №105 визначають, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення. Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.

Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що за громадянами України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету з урахування ч. 3 ст. 119 КЗпП України у відповідності до Порядку №105.

Судом встановлено, що на підприємстві позивача працювали особи, які були призвані на військову службу на підставі Указу Президента «Про часткову мобілізацію», а саме: ОСОБА_1 з 28.01.2015, ОСОБА_2 з 14.05.2015, ОСОБА_3 з 29.01.2015.

Згідно відомостей про видачу заробітної плати, авансу та премії на підприємстві позивача №369 від 18.12.2015 (а.с.37-41) та №6 від 06.01.2016 (а.с.42-46) вказаним особам нараховано та виплачено у грудні 2015 року заробітну плату на загальну суму 10 771 грн. 36 коп.

23 березня 2016 року позивачем подано до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району Звіт про фактичні витрати щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який Листом відповідача від 29.03.2016 №10-12/2595 повернуто позивачу.

Представник відповідача заперечуючи проти позову посилається на те, що змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІ від 24.12.2015 до третьої і четвертої частин ст. 119 Кодексу законів про працю України, з 01.01.2016 скасовано бюджетну компенсацію роботодавцям на виплату середнього заробітку, що зберігається за працівниками, призваними (прийнятими) на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Тобто, відповідач вважає, що гарантовану Законом виплату середнього заробітку працівникам, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації або прийнятті на військову службу за контрактом тощо, мають здійснювати самі роботодавці, а звіти підприємств про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам за період з січня 2016 року не приймаються.

Однак, суд не погоджується із такою позицією відповідача, оскільки редакція ст. 119 КЗпП України, яка передбачала право роботодавця на компенсацію середнього заробітку за рахунок коштів Державного бюджету України діяла до 01.01.2016 року, отже позивач має право на відповідну компенсацію фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом за грудень 2015 року. Також суд звертає увагу на той факт, що Порядок № 105 залишається чинним до цього часу, що не дає підстав місцевим органам соціального захисту відмовляти підприємствам у прийомі цієї звітності за 2014-2015 роки.

Вказане вище узгоджується із роз`ясненнями Департаменту соціального захисту населення Запорізької ОДА викладеними в Листі від 04.02.2016 №04.2-29. Слід зазначити, що цим же листом запропоновано начальникам управлінь соціального захисту населення райдержадміністрацій, міських рад, міст обласного значення продовжити прийом звітів про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам за 2014 2015 роки та подання Департаменту зведених по територіях звітів у строки, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №105 для їх узагальнення та спрямування до Мінсоцполітики України.

Поряд з цим, посилання відповідача на відсутність бюджетної програми 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» на 2016 рік та відсутність відповідних коштів у Державному бюджеті на 2016 рік судом не враховуються як достатня підстава для невиконання вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Порядку № 105, оскільки прийняття відповідачем вказаних відомостей від позивача та спрямування їх згідно Додатку № 2 структурним підрозділам соціального захисту населення, є обов`язком, виконання якого обумовлено законом.

Суд також не приймає доводи відповідача про подання позивачем відповідного звіту після спливу строку, встановленого п. 4 Порядку №105, оскільки у п. 4 Порядку №105 зазначено, що підприємствами, установами та організаціями звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку працівникам подаються щомісяця до 15 числа, при цьому не зазначено до 15 числа якого саме місяця, наприклад лише наступного за звітним. Тобто виходячи зі змісту п. 4 Порядку №105, відповідні звіти можуть бути подані роботодавцем у будь-якому місяці, наступному після місяця, в якому роботодавцем були понесені витрати на виплату середнього заробітку, але в будь-якому випадку до 15 числа місяця.

З вказаного слідує, що відповідачем не було виконано покладених на нього законом зобов`язань та протиправно повернуто звіт, а також безпідставно не внесено надані позивачем відомості у Звітах про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 року до Зведеного звіту.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити виплату компенсації витрат на виплату середнього заробітку працівникам призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період за грудень 2015 року то в цій частині вимог позивачу слід відмовити, оскільки як було зазначено вище, Порядком №105 деталізовано механізм отримання відповідних компенсацій. Так, відповідач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, зобов`язаний прийняти звіт роботодавця про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, включити дані про нараховані виплати до зведеного звіту та передати зведений звіт разом з копією включеного до нього звіту структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. В свою чергу, структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям. Отже зазначена позовна вимога є такою, що заявлена передчасно.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів».

Відповідно до ч.1 та 3 ст.94 КАС України, ящо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району щодо повернення поданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів» звіту про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 року та зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району прийняти звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів» про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період за грудень 2015 року та включити зазначені у звіті суми до зведеного звіту про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівникам, призваним на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятим на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Хортицькому району на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький завод кольорових металів» судовий збір у розмірі 689 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова