Справа № 808/2953/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" серпня 2016 р. м. Київ К/800/26665/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до виконуючого обов'язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Жмурко Світлани Олексіївни про визнання незаконним та скасування наказу,

за касаційною скаргою виконуючого обов'язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Жмурко Світлани Олексіївни на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ заступника начальника ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11 березня 2014 року №2-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасовано рішення суду першої інстаанції та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано неправомірним та скасовано наказ заступника начальника ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11 березня 2014 року №2-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що на виконання наказу ГУ ПФУ в Запорізькій області від 28 січня 2014 року №8 «Про проведення тематичних перевірок» в УПФУ в Пологівському районі Запорізької області 12 лютого 2014 року проведено перевірку з питань правильності витрачання коштів на відрядження, стану виконання наказів щодо забезпечення раціонального і економічного використання коштів за період з 1 січня 2013 року по 1 січня 2014 року.

За результатами проведеної перевірки встановлено, що начальником УПФУ в Пологівському районі Запорізької області ОСОБА_2 були здійснені поїздки до м. Запоріжжя до Запорізького окружного адміністративного суду 18 грудня 2013 року, 16 січня 2014 року та 20 січня 2014 року, що оформлені на підставі наказів про службові відрядження від 16 грудня 2013 року №64-Від, від 15 січня 2014 року №1- Від та від 20 січня 2014 року№4- Від.

Відповідно до наказу начальника ГУ ПФУ у Запорізькій області від 3 березня 2014 року №53-о «Про покладення обов'язків», у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, виконання обов'язків начальника покладено на С.О. Жмурко.

Наказом ГУ ПФУ України в Запорізькій області від 11 березня 2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за підписом виконуючої обов'язки начальника ГУ ПФУ в Запорізькій області С.О. Жмурко, позивачу оголошено догану за порушення статті 139 Кодексу законів про працю України, статті 10 Закону України «Про державну службу» та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, зобов'язано скасувати накази УПФУ в Пологівському районі Запорізької області про відрдження від 16 грудня 2013 року №64-Від, від 15 січня 2014 року №1-Від та від 20 січня 2014 року №4- Від; відшкодувати до бюджету Пенсійного фонду України виплачені витрати на відрядження.

Згідно з наказом УПФУ в Пологівському районі Запорізької області від 28 лютого 2014 року №7-Від скасовано накази про відрядження від 16 грудня 2013 року №64-Від, від 15 січня 2014 року №1-Від та від 20 січня 2014 року№4-Від. та зобов'язано головного бухгалтера провести перерахунок заробітної плати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача дисціплінарного стягнення у вигляді догани є обгрунтованим, оскільки позивач неправомірно видав накази про власне відрядження, оскільки на засіданнях Запорізького окружного адміністративного суду не розглядалися справи, що пов'язані з діяльністю УПФУ в Пологівському районі як територіального органу виконавчої влади, а предметом судового розгляду був захист особистих інтересів ОСОБА_2

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що участь у судових засіданнях позивача стосувалась порушення його прав як начальника УПФУ в Пологівському районі Запорізької області так і УПФУ в Пологівському районі Запорізької області. Крім того, суд апеляційної інстанції вказує, що накази про відрядження були погоджені та підписані заступником головного бухгалтера ОСОБА_4, і завідувачем юридичного сектору ОСОБА_5, а 28 лютого 2014 року скасовані та згідно заяви начальника управління ОСОБА_2 у березні 2014 року проведено відшкодування в розмірі 90 грн.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про державну службу України» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ) державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Основні обов'язки державного службовця передбачені статтею 10 вказаного Закону.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону №3723-ХІІ визначає особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Статтею 147 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такі заходи стягнення як догана та звільнення.

Відповідно до статті 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

При цьому, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника без поважних причин, покладених на нього трудових або службових обов'язків, тягне за собою застосування заходів дисциплінарного стягнення, а також інших заходів, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 1 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року №59 (далі - Інструкція), встановлено, що службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника органу державної влади, підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Відповідно до пункту 2 Інструкції документами, що підтверджують зв'язок такого відрядження з основною діяльністю підприємства, є, зокрема (але не виключно): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю підприємства, що направляє у відрядження; укладений договір чи контракт; інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документи, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю підприємства, яке відряджає працівника.

Так, судами встановлено, що 18 грудня 2013 року у Запорізькому окружному адміністративному суді відбувався розгляд адміністративної справи №808/8959/13-а за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 9 жовтня 2013 року №240-0 «Про підготовку приміщення управління Пенсійного фонду України в Пологівському районі до осінньо-зимового періоду» та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% з урахуванням нарахованої та виплаченої суми надбавки з 9 жовтня 2013 року по день набрання законної сили судовим рішенням.

16 січня 2014 року та 21 січня 2014 року у Запорізькому окружному адміністративному суді відбувався розгляд адміністративної справи №808/9657/13 -а за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22 листопада 2013 року.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що вказані відрядження позивача не були пов'язані з службовими відрядженнями у зв'язку з виконанням ним його посадових обов'язків, тому накази УПФУ в Пологівському районі Запорізької області від 16 грудня 2013 року №64-Від, від 15 січня 2014 року №1-Від та від 20 січня 2014 року №4-Від є протиправними та суперечать вимогам Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон.

Таким чином, до позивача правомірно застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

З огляду на викладене, правильними є висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, у зв`язку з чим його рішення підлягає скасуванню.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу виконуючого обов'язки начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Жмурко Світлани Олексіївни задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасувати, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко