Справа № 2а/0470/10404/12
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2016 рокусправа № 2а/0470/10404/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 р.

у справі № 2а/0470/10404/12

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про скасування наказу та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2а/0470/10404/12.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено, поновлено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2а/0470/10404/12 з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування наказу та поновлення на роботі до 17 грудня 2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нову, якою відмовити у задоволені заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа.

Сторони до суду не з'явилися. Про день, місце та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є належний доказ, що дає судові підстави для застосування положень частини 4 статті 196 КАС України.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання не здійснювалось, відповідно ч.1 ст. 41 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд першої інстанції виходив з того, що строк пропущено з поважних причин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк для подачі виконавчого документа до виконання було пропущено без поважних причин колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконавчих документів до виконання, ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначила, що строк був пропущений у зв'язку з тим, що відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 09 жовтня 2012 року по справі № 2а/0470/10404/12 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Дніпропетровській області (Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області) про скасування наказу та поновлення на роботі, були видані виконавчі листи, а саме: № 2а/0470/10404/12 виданий 10.10.2012 року про скасування наказу Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області № 47-0 від 31.01.2012 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організації роботи та моніторингу фінансових операцій управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області; № 2а/0470/10404/12 виданий 10.10.2012 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організації роботи та моніторингу фінансових операцій управління боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області.

Позивачем отримано лист від 04.11.2013 року № 38061/24 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про те, що оригінали виконавчих листів № 2а/0470/10404/12 від 10.10.2012 року були направлені на адресу заявниці ОСОБА_1 разом з постановами державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження.

На адресу позивачки зазначені листи не надходили.

На підставі вищезазначеного, представником ОСОБА_1 подано заяву про видачу дублікатів виконавчих листів по справі № 2а/0470/10404/12 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Дніпропетровській області (Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області) про скасування наказу та поновлення на роботі, проте вказана заява була подана лише у червні 2014 року, через те, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2012 року оскаржувалась відповідачем в апеляційному та касаційному порядку, що зайняло тривалий час.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, заява про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №2а/0470/10404/12 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби у Дніпропетровській області (Головне управління Міндоходів у Дніпропетровській області) про скасування наказу та поновлення на роботі, була задоволена.

21.08.2015 року ОСОБА_1 отримала дублікати виконавчих листів по справі №2а/0470/10404/12 відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2014 року, проте, не має змоги пред'явити їх до виконання, оскільки кінцевий строк пред'явлення виконавчого листа до виконання зазначений 03.10.2014 року.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умовами ст.261 КАС України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З положень статті вбачається, що у Кодексі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року, виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі добровільно рішення від 09 жовтня 2012 року не виконали.

Виконання судового рішення є обов'язком відповідачів з часу набрання рішення законної сили.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення адміністративної справи, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників адміністративного судочинства, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі по тексту ЄКПЛ) неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п.1 ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд.

Так, у справі Горнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін.

Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ.

Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що строк на пред'явлення виконавчих листів до виконання стягувачем пропущений з поважної причини.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави для скасування ухвали суду, оскільки при розгляді справи апелянтом не було надано будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив ухвалу, що відповідає вимогам закону.

Враховуючи те, що ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав до її скасування.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - залишити без задоволення,

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2016 р. у справі № 2а/0470/10404/12 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2016 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак