Справа № 289/1130/16-а
Суддя: Сіренко Н. С.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/289/69/16
Справа №289/1130/16-а
Рядок статистичного звіту: 3
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

за участі секретаря - Галькевич Ю.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Виноградової Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області про визнання неправомірними рішення суб'єкта владних повноважень про припинення виплати пенсії та зобов'язання нарахування та виплату пенсії за віком,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в місті Радомишлі Житомирської області (далі - УПФУ) як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 2010 року по довічно, однак 01.01.2016 року виплату пенсії їй було припинено в зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, як пенсіонеру, що працює на посаді в органі місцевого самоврядування.

Позивач не погоджується з такими діями УПФУ, оскільки вона не працює на постійній основі в органі місцевого самоврядування, а працює за цивільно-правовою угодою, та просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати його здійснити перерахунок та поновити виплату призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 29.02.2016 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні надав свої заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі, так як відповідно до ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» тимчасово з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року та в 2016 році посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються, вказав, що позивач працює в Радомишльській міській раді на підставі цивільно-правової угоди та фактично виконує обов'язки посадової особи органів місцевого самоврядування і на неї поширюються норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тому вважає, що підстави для виплати позивачеві пенсії в зазначений період відсутні, тому вимоги позивача є безпідставними.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі - ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, з 03.03.2010 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а за січень та лютий 2016 року їй пенсію не виплачено.

З'ясовано також, що між Радомишльською міською радою та ОСОБА_1 було укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт, відповідно до якого ОСОБА_1, як виконавець, зобов'язалася надати виконувати роботу по бухгалтерському обліку, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити роботу в межах бюджетних асигнувань, строк дії договору з 04.11.2014 року по 29.04.2015 року. В 2015 році між сторонами було укладено аналогічні угоди, строк дії яких : з 30.04.2015 року до 29.10.2015 року та з 30.10.2015 року по 30.04.2016 року. Копії вказаних угод знаходяться в матеріалах справи (а.с.8,9,10).

В той же час листом УПФ України в Радомишльському районі від 28.01.2016 року позивачеві повідомлено, що, виконуючи роботу по веденню бухгалтерського обліку в Радомишльській міській раді згідно цивільно-правового договору ОСОБА_1 перебуває на службі в органах місцевого самоврядування та є особою, на яку поширюються норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а тому виплату їй пенсії припинено з 01.01.2016 року (а.с.12).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір, укладений підприємством з фізичною особою на виконання одноразових робіт, є цивільно-правовою угодою. Відносини між підприємством і фізичною особою регулюються Цивільним кодексом, але фізична особа не є працівником підприємства. За договором цивільно-правового характеру фізична особа може виконувати роботи та надавати послуги.

Особливою відмінністю цивільно-правових угод від служби в органах місцевого самоврядування є чітко визначений строк на відміну від діяльності на постійній основі. Крім того, при укладенні цивільно-правової угоди виконавець зобов'язується виконати роботу (надати послугу) визначеного угодою характеру і не займає посади в органах місцевого самоврядування.

Отже, судом встановлено, що позивач в період з 01.04.2015 року по день звернення до суду виконувала роботи за цивільно-правовими угодами, проте, вона не перебувала на службі в органах місцевого самоврядування та не являлася посадовою особою органу місцевого самоврядування, тобто, на неї не поширюються встановлені в ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року та в 2016 році.

Статті 21-24 Конституції України передбачають, що всі люди є вільні і рівні у своїх правах, які гарантуються Конституцією і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

Таким чином суд приходить до висновку, що з 01.01.2016 року по 29.02.2016 року виплата пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Щодо позовних вимог позивача в частині здійснити перерахунок призначеної пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, так як ці вимоги не були предметом звернення позивача до відповідача, оскільки позивач звертався до відповідача саме із заявою про поновлення виплати пенсії, при цьому заявлені позовні вимоги є окремим предметом спору та мають вирішуватися в порядку розгляду окремого позову у разі відмови відповідача за наявності підстав для її проведення, та виплати доплат позивачу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

У відповідності до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 8-9, 11, 99, 100, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області про визнання неправомірними рішення суб'єкта владних повноважень про припинення виплати пенсії та зобов'язання нарахування та виплату пенсії за віком задовольнити частково.

Дії управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області, пов'язані з припиненням виплати пенсій ОСОБА_1 визнати неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі Житомирської області поновити виплату призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 29.02.2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н. С. Сіренко