Справа № 816/490/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/490/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

суддів - Бойка С.С., Удовіченка С.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача та третьої особи-2 на стороні позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача-1 - Остапенко І.О.,

представника відповідача-2 - Каунової М.В.,

представника третьої особи-1 на стороні позивача - ОСОБА_5,

представника третьої особи-2 на стороні позивача - ОСОБА_6,

третіх осіб на стороні відповідача - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідачів 1.Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області 2. Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 1.ОСОБА_7 2.ОСОБА_8
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1.Національне агентство України з питань державної служби 2. Управління у Полтавській області Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська спеціальна колегія з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю"
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, скасування наказів

В С Т А Н О В И В:

12.04.2016 ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національне агентство України з питань державної служби, Управління у Полтавській області Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська спеціальна колегія з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, скасування наказів, згідно з яким, з урахуванням змінених позовних вимог від 04.07.2016 /а.с. 146-148/, просить:

- визнати дії в.о. начальника Держспоживінспекції у Полтавській області ОСОБА_8 протиправними і скасувати наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області від 02.10.2015 №47/К "Про призначення ОСОБА_7";

- скасувати наказ Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 05.10.2015 №196/к "Про покладання обов'язків виконання обов'язків начальника Держспоживінспекції у Полтавській області на ОСОБА_7";

- скасування пункту 1 наказу Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 29.01.2016 №6 "Про заходи щодо реорганізації територіальних органів Держспоживінспекції України" у частині затвердження головою комісії з реорганізації Держспоживінспекції у Полтавській області головного спеціаліста відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі, послуг, реклами та звернень громадян ОСОБА_7 та виключити пункт 15 з Переліку територіальних органів Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, в яких утворюються комісії з реорганізації, та списку голів цих комісій з Додатку до наказу Держспоживінспекції України від 29.01.2016 №6;

- зобов'язати Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Полтавській області звільнити ОСОБА_7 із займаної посади як такого, що неправомірно прийнято на державну службу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на посаду головного відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі, послуг, реклами та розгляду звернень громадян Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області призначено ОСОБА_7, який не може перебувати на такій посаду, оскільки відповідачами допущені порушення процедури призначення ОСОБА_7 на посаду. За твердженням позивача, призначення ОСОБА_7 на зазначену посаду свідчить про порушення законодавства, у тому числі халатність службових осіб Інспекції.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2016 до участі у справі залучено ОСОБА_7 (надалі - ОСОБА_7) та ОСОБА_8 (надалі - ОСОБА_8) у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2016 змінено процесуальний статус Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача на відповідача.

У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представника позивача та третьої особи-2 на стороні позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів-1,2 заперечували проти задоволення адміністративного позову, у задоволенні позову просили відмовити.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача вимоги позовної заяви підтримали, просили суд задовольнити адміністративний позов.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимоги позовної заяви не визнали, у задоволенні позову просили відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Наказом Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області від 02.10.2015 №47/К ОСОБА_7 призначено на посаду головного спеціаліста відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі, послуг, реклами та розгляду звернень громадян Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області з 02.10.2015, як такого, що успішно пройшов стажування, за строковим трудовим договором на період відпустки для догляду за дитиною до шести років, основного працівника ОСОБА_13, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом /а. с. 11/.

Наказом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 05.10.2015 №196/к покладено виконання обов'язків начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області з 05.10.2015 на ОСОБА_7, головного спеціаліста відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі, послуг, реклами та розгляду звернень громадян цієї Інспекції /а.с. 12/.

Наказом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 29.01.2016 №6 "Про заходи щодо реорганізації територіальних органів Держспоживінспекції України" утворено комісії з реорганізації територіальних органів Держспоживінспекції України та затверджено голів цих комісій згідно з додатком, відповідно до пункту 15 якого головою комісії Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області призначено головного спеціаліста відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі, послуг, реклами та звернень громадян ОСОБА_7 /а.с. 103-107/.

ОСОБА_1 не погодилась із призначенням ОСОБА_7, вважаючи, що останній не може обіймати посади, оскільки відповідачами допущені порушення процедури призначення ОСОБА_7 на посаду, та звернулась до адміністративного суду з цим адміністративним позовом.

Вирішуючи питання про наявність порушених прав позивача в публічно-правових відносинах з відповідачами, суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до визначення, наведеного у частині першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Для визначення ознак публічно-правового спору суд повинен встановити, зокрема наявність відповідних правових відносин між учасниками спору.

Публічно-правовий спір може виникати із конституційних, адміністративних, фінансових та інших правовідносин, зміст яких складає, з одного боку, обов'язок органу публічної адміністрації вчинити певний акт на користь особи, і, з іншого, - право особи вимагати виконання цього обов'язку від органу публічної адміністрації як від носія владних повноважень.

Отже, керуючись норми Конституції України, якими визначено зміст прав та свобод, особа має можливість вимагати від держави в особі органів публічної адміністрації належної організації та безпосереднього виконання кореспондуючих обов'язків.

За змістом пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У пункті 8 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивача визначено як особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, з огляду на вказані положення процесуального закону судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. У контексті наведених приписів Кодексу адміністративного судочинства України підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод, однак, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення можливості чи неможливості реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Таким чином, дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права та інтереси особи, у тому разі, якщо вони, по-перше, вчинені з перевищенням повноважень, та, по-друге, є юридично значимими, тобто мають безпосередній вплив на стан суб'єктивних прав та обов'язків особи.

ОСОБА_1 оскаржує наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області від 02.10.2015 №47/К "Про призначення ОСОБА_7", наказ Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 05.10.2015 №196/к "Про покладання обов'язків виконання обов'язків начальника Держспоживінспекції у Полтавській області на ОСОБА_7", пункт 1 наказу Держспоживінспекції від 29.01.2016 №6 "Про заходи щодо реорганізації територіальних органів Держспоживінспекції України" у частині затвердження головою комісії з реорганізації Держспоживінспекції у Полтавській області головного спеціаліста відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі, послуг, реклами та звернень громадян ОСОБА_7 та пункт 15 Переліку територіальних органів Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, в яких утворюються комісії з реорганізації, та списку голів цих комісій з Додатку до наказу Держспоживінспекції України від 29.01.2016 №6.

Вищеперелічені правові акти породжують права й обов'язки тільки того суб'єкта (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), якому його адресовано.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25.12.1997 (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача (відповідачів, у цьому випадку).

Враховуючи те, що вищевказані накази відповідачів є актами індивідуальної дії, суд дійшов висновку, що позивач не є суб'єктом правовідносин, які склались у результаті прийняття відповідачами оскаржуваних наказів.

Твердження позивача про те, що саме призначення ОСОБА_7 на посаду головного спеціаліста та покладення на нього виконання обов'язків начальника порушують права ОСОБА_1, оскільки цією особою до ОСОБА_1 було протиправно застосовано дисциплінарні стягнення, суд не приймає до уваги з огляду на те, що вказані обставини не є предметом розгляду у цій адміністративній справі.

Крім того, суд зазначає, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі №816/4490/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплата коштів за вимушений прогул, стягнення невиплачених при звільненні коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково: скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області від 12.10.2015 № 49/К про звільнення ОСОБА_1, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору бухгалтерського обліку та звітності Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області; стягнуто з Держспоживінспекції у Полтавській області відповідний середній заробіток за час вимушеного прогулу, за час затримки здійснення розрахунку при звільненні, моральну шкоду. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/4667/15, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016, адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів задоволено: визнано протиправними та скасовано накази Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області від 30.07.2015 № 35/К "Про скасування надбавки ОСОБА_1 за високі досягнення у праці", від 07.09.2015 № 25/ОС "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1", від 09.10.2015 № 28/ОС "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1".

Таким чином, позивач скористалась правом на судовий захист щодо відновлення порушеного трудового права - незаконного звільнення та притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Будь-яких інших обставин, які б вказували на безпосереднє порушення прав позивача оскаржуваними наказами, позивач не навела.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною четвертою статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, якщо відповідачу необхідно довести правомірність оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності, то позивач має довести факт порушення його прав, свобод чи інтересів рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які оскаржуються позивачем.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення прав та інтересів позивача у вказаних правовідносинах.

У такому разі суд не проводить перевірку вищевказаних актів на предмет їх законності.

З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національне агентство України з питань державної служби, Управління у Полтавській області Всеукраїнської громадської організації "Всеукраїнська спеціальна колегія з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю" про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, скасування наказів відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2016 року.

Головуючий суддя Т.С. Канигіна

суддя С.С. Бойко

суддя С.О. Удовіченко