Справа № 826/1411/16
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 826/1411/16
Провадження № 2-а/163/23/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

15 серпня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1204/20502/2015 від 23.09.2015 року за ознаками ч.3 ст.470 МК України,-

в с т а н о в и в :

26 січня 2016 року ОСОБА_1, шляхом надіслання поштовим звязком, звернувся до окружного адміністративного суду м.Києва з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_4, винесену у справі про порушення митних правил №1204/20502/2015 від 23.09.2015 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_1 одночасно подав клопотання про визнання причин пропущення строку звернення до суду з зазначеним адміністративним позовом поважними та поновлення йому даного строку. В обґрунтування такого клопотання вказав, що 03.11.2015 року він звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою на оскаржувану постанову відповідача та з заявою про поновлення строку на її оскарження, однак, враховуючи те, що з 28.11.2015 року по 26.12.2015 року він перебував у службовому відрядженні, згідно наказу №26/11 з місця роботи «Sp. z.o.o. Katar», тому лист Державної фіскальної служби України від 25.11.2015 року за вих. №11043/В/99-99-26-03-02-14 про залишення скарги без розгляду отримав лише після повернення з відрядження 26.12.2015 року. Вважає, що оскільки лист за результатами розгляду скарги він отримав лише 26.12.2015 року, то останнім днем звернення до адміністративного суду, в силу ч.4 ст.99 КАС України, є 26.01.2016 року. Крім цього, з 12.01.2016 року по 26.01.2016 року його знову було направлено у службове відрядження, згідно наказу №11/01 від 11.01.2016 року, тому оскаржити постанову відповідача в судовому порядку у термін до 26.01.2016 року можливості не мав. З огляду на викладене, вважає, що саме виконання трудових обовязків слугувало поважною причиною пропуску строку звернення до суду з зазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2016 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, а ухвалою від 16.03.2016 року, за клопотанням представника відповідача, зазначену справу за предметною підсудністю, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.18 КАС України, передано до Любомльського районного суду Волинської області.

З матеріалів справи встановлено, що клопотання позивача про визнання причин пропущення строку звернення до суду з зазначеним адміністративним позовом поважними та поновлення йому такого строку окружним адміністративним судом міста Києва не розглядалось.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлене клопотання про визнання причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними та поновлення даного строку підтримали з вищенаведених мотивів та просили його задовольнити.

Зі сторони відповідача, 05.05.2016 року в канцелярію суду надійшло клопотання, датоване 04.05.2016 року за вих.№588/03-70-10/14, про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропущення останнім строку звернення до адміністративного суду з даним позовом без поважних причин. В обґрунтування такого клопотання представник відповідача вказує, що копія оскаржуваної постанови була надіслана Волинською митницею ДФС на адресу позивача 23.09.2015 року та ним отримана 03.10.2015 року, у звязку із чим останнім днем подання позову щодо оскарження даної постанови є 13.10.2015 року, однак з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 04.01.2016 року, тобто з пропуском десятиденного строку на її оскарження.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача про визнання причин пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними та поновлення даного строку, в той же час вважає клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду підставним та таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.ч.1, 2, 3 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладені вимоги та суть заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, при визначенні меж строку звернення до адміністративного суду з такими вимогами слід керуватись положеннями Митного кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 4 статті 529 МК України визначено, що скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зі змісту адміністративного позову встановлено, що оскаржувану постанову відповідача від 23.09.2015 року №1204/20502/2015 позивач отримав 03.10.2015 року.

Порядок оскарження постанов у справах про порушення митних правил регламентовано ст.529 МК України, яка передбачає наступне:

1. Постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

2. Якщо постанова митниці одночасно оскаржується до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та до суду і суд приймає адміністративний позов до розгляду, розгляд скарги центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, припиняється.

3. Постанова центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, у справі про порушення митних правил, а також його постанова по скарзі на постанову митниці у такій справі можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Системний аналіз положень ст.529 МК України вказує на те, що постанова у справі про порушення митних правил може бути оскаржена, як до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, так і до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, однак в першому та другому випадку мають бути дотримані строки, визначені частиною 4 даної статті та статтею 289 КУпАП.

Зміст адміністративного позову та додані до нього матеріали свідчать про те, що позивач, подавши 03.11.2015 року скаргу на оскаржувану постанову відповідача до Державної фіскальної служби України разом із заявою про поновлення строку на її оскарження, скористався своїм правом оскарження постанови митниці у справі про порушення митних правил до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З копії листа Державної фіскальної служби України від 25.11.2015 року за вих. №11043/В/99-99-26-03-02-14 вбачається, що скаргу ОСОБА_1, у відповідності до положень ч.4 ст.529 МК України, залишено без розгляду, оскільки оскаржувану постанову відповідача останній отримав 08.10.2015 року, а тому строк для її оскарження, згідно вимог ст.289 КУпАП, закінчився 18.10.2015 року, при цьому, поважних причин пропуску строку оскарження у скарзі та доданих до неї документах не наведено (а.с.19).

Про прийняте Державною фіскальною службою України рішення по вказаній скарзі, як зазначено в клопотанні, позивач дізнався лише 26.12.2015 року після повернення зі службового відрядження, в той час, як в самому адміністративному позові останній вказує про отримання поштового відправлення Державної фіскальної служби України 25.12.2015 року.

Як було вказано вище (ч.3 ст.529 МК України), постанова центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийнята по скарзі на постанову митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Разом з цим, позивач прийняте Державною фіскальною службою України рішення по поданій 03.11.2015 року скарзі не оскаржує, натомість зміст наведених позивачем доводів щодо поновлення строку оскарження постанови Волинської митниці ДФС від 23.09.2015 року №1204/20502/2015 фактично стосується строків оскарження не зазначеної постанови відповідача, а саме рішення Державної фіскальної служби України, в той час, як оскаржувану постанову позивач отримав 03.10.2015 року, а тому відлік строку її оскарження слід рахувати саме з цієї дати, однак жодних мотивів звернення до суду з даним адміністративним позовом лише 26.01.2016 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) позивач не наводить, як і не зазначає причин пропуску установленого законом десятиденного строку оскарження постанови відповідача до суду, починаючи з 03.10.2015 року.

Таким чином, зазначені позивачем мотиви пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом можуть бути використані останнім виключно у випадку оскарження прийнятого Державною фіскальною службою України рішення, в порядку ч.2 ст.530 МК України, за результатами розгляду скарги на постанову Волинської митниці ДФС від 23.09.2015 року №1204/20502/2015.

Поміж цього, посилання позивача на положення ч.4 ст.99 КАС України щодо місячного строку звернення до суду з адміністративним позовом, який обраховується з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги, є помилковим, оскільки, як зазначалось вище, в силу ч.3 ст.99 КАС України, строки оскарження рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності регламентовано саме нормами Митного кодексу України та Кодексом України про адміністративні правопорушення України, якими визначено зазначений строк оскарження у 10 днів.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.06.1988 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" з подальшими змінами і доповненнями від 25.05.1998 року, яка на сьогоднішній день є чинною, розяснив, що передбачений ст. 289 КпАП України десятиденний строк оскарження постанови застосовується і в тому випадку, коли відповідно до ст. 288 цього Кодексу постанова про адміністративне правопорушення оскаржувалася до виконкому відповідної ОСОБА_3 або до вищестоящого органу (посадової особи). У цьому разі строк обчислюється з наступного дня після прийняття рішення по скарзі цим органом (посадовою особою).

Виходячи із зазначених розяснень, десятиденний строк оскарження постанови Волинської митниці ДФС від 23.09.2015 року в судовому порядку після отримання позивачем 26.12.2015 року рішення вищестоящого органу, яким в даному випадку є Державна фіскальна служба України, за результатами розгляду його скарги на це ж рішення відповідача закінчився 06 січня 2016 року, тобто останнім днем оскарження в даному випадку саме постанови Волинської митниці ДФС від 23.09.2015 року №1204/20502/2015 було 05 січня 2016 року. Однак, будь-яких причин не звернення до суду з адміністративним позовом в період з 27.12.2015 року по 05.01.2016 року позивач не зазначає, при цьому, чергове службове відрядження останнього, на яке він посилається у клопотанні, мало місце лише з 12.01.2016 року, тобто після закінчення десятиденного строку від дня, коли він дізнався про рішення ДФС України, прийняте за результатами розгляду його скарги.

З огляду на вказані обставини, за яких обєктивних причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду в порядку ст.171-2 КАС України з приводу прийнятої Волинською митницею ДФС постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не наведено та судом не встановлено, тому й підстав для задоволення прохання позивача про визнання причин пропущення строку звернення до суду з зазначеним адміністративним позовом поважними та поновлення відповідного строку немає.

Статтею 100 КАС України визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно п.9 ч.1 ст.155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи зазначені положення КАС України, приходжу до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, п.9 ч.1 ст.155, ч.3 ст.162 КАС України, ст.529 МК України, ст.289 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1204/20502/2015 від 23.09.2015 року за ознаками ч.3 ст.470 МК України- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Головуюча : суддя А.Л. Гайдук