Справа № 2-а-595/10
Суддя: Гриценко П. П.
Дата ухвалення: 2010-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Путивльський районний суд Сумської області
Справа № 2-а-595
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 року Суддя Путивльського районного суду Гриценко П.П. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі (далі УПФУ) про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що він є дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така допомога у 2006-2009 р.р. йому не надавалася, а з січня 2008 р. виплачувалась лише в розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком незважаючи на те, що рішенням Конституційного суду України № 6рп/2007 від 09.07.2007 р. у справі №1-29/2007 визначено неконституційним положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік від 19.12.2006 р.», якими зупинилась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Частково за рішенням Путивльського районного суду було виплачено за 2007-2008 роки у розмірі 30%

У звязку з цим просила зобовязати відповідача нарахувати і виплатити йому як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2009 рік в сумі 1088 грн. 00 коп відповідно наведеного у позові розрахунку, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачувати в подальшому 30 % від мінімальної пенсії за віком на період дії Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Позивач свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у його відсутність. (а.с. 9).

Відповідач надіслав до суду свої письмові заперечення (а.с. 12), в яких просив розглянути справу у його відсутність і відмовити в позові виходячи з наступного:

-згідно із ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цім законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення про Пенсійний фонд України. Управління діяло у відповідності до положень ст.ст. 77, 110,Закону України « Про державний бюджет на 2006 рік.», ст. ст. 71,111 Закону « Про державний бюджет України на 2007 рік», а рішення Конституційного Суду № 6-рп/2007 року від 09.07.2007 року зворотної дії у часі не має. У 2008 році позивачу виплачувалась надбавка до пенсії в розмірі, передбаченому п. 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України. Також має місце законодавча невизначеність порядку обчислення розміру мінімальної пенсії за віком з метою реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не може бути застосований в силу ч. 3 цієї статті. Наполягати на застосуванні наслідків пропущенні строку звернення до адміністративного суду, встановлених ч.1 ст. 100 КАС України, які позивач пропустив без поважних причин.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1М, ІНФОРМАЦІЯ_1, - позивач у справі, відноситься до категорії діти війни і перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду України у Путивльському районі (а.с. 4, 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника,безробіття з належним від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ст. 46 Конституції України).

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету.

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 28.12.2007 року були внесені зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Як вбачається з довідки Управління (а.с. 8), позивач як дитина війни таке підвищення до пенсії отримав у 2009 році: в січні листопаді - по 49 грн.80 коп., у 2008 році в розмірі : за серпень-вересень 48,20 грн., за жовтень грудень по 49,80 грн..Надбавка дітям війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30% згідно рішення суду виплачена по 31.07.2008 року.

Відповідно до рішення Путивльського районного суду від 06 березня 2009 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1, бездіяльність ПФУ в частині не проведення нарахування і виплати їй підвищення до пенії у відповідності до ст.. 6 Закону України « про соціальний захист дітей війни» визнана протиправною і УПФ у Путивльському районі забовязано здійснити позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , за період з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007 р. та за 2008р. з 22 травня 2008 р. по 31 липня 2008 року (а.с.7 ).

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року, визнано таким що не відповідає Конституції України ( є не конституційними ) положення пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення , що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Доводи відповідача про те що поняття «мінімальна пенсія за віком» про яке йдеться в статті 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визнання пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до ч. 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни», не є переконливим.

Положення статті 28 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановленого іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком, який застосовується виключно для визначення розмірів пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни».

Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати д о пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на УПФ законодавством.

За таких обставин, ПФУ з 01.08.2008 року повинно було виплачувати позивачу підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни є безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймаються районним Управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Також суд відхиляє доводи відповідача щодо пропущення строку звернення до суду з позовом, враховуючи положення ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, яка визначає що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Задовольняючи позов частково, суд виходить с того, що вимоги про встановлення обовязку Управління нарахувати і виплатити підвищення пенсії у визначеній позивачкою грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки суд не в праві перебирати на себе функцію державного органу, якому такі повноваження надані законом.

Суд також зазначає, що вимоги позивача про зобовязання проводити безстроково перерахунок щомісячної основної та додаткової пенсії встановленої законом не підлягають задоволенню, поскільки його права після постановлення рішення суду ще не порушені, а у відповідності до вимог п. п. 1,2 ст. 2 КАС України, суд не має права зобовязати відповідача вчиняти якісь дії на майбутнє.

Однак, виходячи зі змісту позову, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне на підставі.2 ст.11 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління в частині невиконання приписів ст. 6 Закону України «про соціальний захист дітей війни»,що призвело до порушення прав позивача на своєчасне отримання підвищення до пенсії і зобовязати відповідача нарахувати та виплатити позивачу таке підвищення з 01.08.2008 року по 27.01.2010 року, тобто по день винесення рішення у справі, з урахуванням раніше отриманих сум.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 94 КАС України підлягають присудженню з державного бюджету України на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 75, 92, 152 Конституції України, ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 8-11,71,94,122,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області частині не проведення нарахування і виплат ОСОБА_2 підвищення до пенсії у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01.08.2008 року.

Зобовязати управління пенсійного Фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії качуру ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і провести відповідні виплати за період з 01 серпня 2008 року по 27 січня 2010 року.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд Сумської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання її копії постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_4