Справа № 520/3532/16-а
Суддя: Прохоров П. А.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/3532/16-а
Провадження № 2-а/520/377/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до капрала поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті ОСОБА_2 ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції у місті ОСОБА_2 патрульної поліції про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову ПС2 № 857422 від 10 березня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності як необґрунтовану, безпідставну та винесену з порушенням діючого законодавства.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення щодо того, що підстав для притягнення її довірителя до адміністративної відповідальності немає, оскільки він не вчиняв жодних дій, які можливо було б кваліфікувати як склад адміністративного правопорушення. Так, представник позивача пояснила, що позивач не здійснював зупинки у забороненому місці, оскільки він прибув до автомобіля після того як попередній користувач припаркував автомобіль у вказаному у постанові місці, та тільки-но він хотів відїхати від такого місця паркування автомобіля, як був зупинений співробітниками поліції, розгубився та не зміг надати належних пояснень представника поліції щодо обставин невідкладно відкритої адміністративної справи з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що автомобіль у забороненому місці зупинила його дружина, оскільки поспішала до свого робочого офісу та поблизу не було іншого місця, де залишити машину, а він прибув до такого автомобіля з метою його подальшого використання.

Представник відповідача у судовому засіданні наполягала на законності постанови та вказувала на намагання позивача ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення. Так, представник позивача повідомила, що співробітники поліції, помітивши порушення правил зупинки автотранспорту звернулись до водія автомобіля НОМЕР_1 з вимогою припинити порушення та відповідно до законодавства склали постанову про притягнення водія до адміністравтиної відповідальності за вчинене правопорушення. В обґрунтування своїх тверджень надала до суду відеозапис камери співробітника поліції, який було досліджено у судовому засіданні та з якого вбачається місце стоянки автомобіля та обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову, а у іншому випадку вирішити питання про притягнення до адміністративної відповідальності водія, який зупинив автомобіль НОМЕР_2 із порушенням правил дорожнього руху.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4, дружина позивача, під присягою свідка повідомила суду, що це вона 10 березня 2016 року припаркувала автомобіль НОМЕР_2 у забороненому місці, «Mersedes-benz» д.н. НОМЕР_3 оскільки поблизу не було іншого місця для парковки автомобіля а вона поспішала на важливу зустріч на роботі. У наступному, через затримку на роботі вона була вимушена звернутись до позивача з тим, щоб останній, використовуючи зазначений автомобіль, поїхав до школи, де навчається їх син, та відвіз його додому. Крім того свідок на питання представника відповідача повідомила, що визнає себе винною у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Так, вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані до суду докази, суд доходить наступних висновків.

10 березня 2016 року ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП, склад адміністративного правопорушення визначено як «перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками».

Таким чином вбачається, що диспозиція статті, у інтерпритації до обставин справи, передбачає вчинення водієм, умисно або з необережності порушення вимоги п. 15.9(г) ПДР України зупинки транспортного засобу на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; Правопорушення вважається вчиненим з моменту зупинки транспортного засобу, оскільки вчиняється саме шляхом його зупинки у вказаній зоні.

У судовому засіданні ОСОБА_4, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу недостовірних показань, вказала, що зупинку автомобіля із порушенням вимоги п. 15.9(г) ПДР України здійснила вона. Та крім того, на конкретне запитання представника відповідача визнала себе винною у вчиненні такого адміністративного правопорушення.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо того, що свідок умисно визнає себе винною у вчиненні вказаного правопорушення з метою вивільнення її чоловіка від адміністративної відповідальності, оскільки такі пояснення свідка нічим не спростовані, навпаки, на їх підтвердження свідчать залучені до матеріалів справи документи - відомості про графік та місце роботи свідка (копії договору оренди та наказу про встановлення графіку прийому громадян), наявність у свідка посвідчення водія, на підставі якого у судовому засіданні було встановлено її особу.

Вказані вище обставини вказують на те, що оскільки позивач не є особою, яка здійснила зупинку автомобіля НОМЕР_2 із порушенням вимог п. 15.9(г) ПДР України, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП у його діях відсутній.

З такого суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваної постанови, та необхідність її скасування.

При цьому посилання позивача на надані до суду фотокартки та на відсутність промірів щодо місця знаходження автомобіля у момент виявлення його стоянки з порушенням вимог ПДР суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом камери поліцейського.

Вимогу відповідача про притягнення до адміністративної відповідальності за зазначене адміністративне правопорушення ОСОБА_4 суд залишає без розгляду, оскільки вирішення такого питання до компетенції суду не належить.

З викладеного та керуючись ст. ст. 9, 121, 293 КУпАП, ст. ст. 71, 161-163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до капрала поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у місті ОСОБА_2 ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції у місті ОСОБА_2 патрульної поліції про визнання неправомірною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати Постанову ПС2 № 857422 від 10 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя П. А. Прохоров