Справа № 461/5077/16-а
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5077/16-а
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар Підлужний Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом представника ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суд із адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова щодо відмови їй у призначенні пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» неправомірними та зобов'язати відповідача врахувати період її роботи на посаді друкарки І категорії прокуратури Львівської області, з 24.06.1993 року по 05.01.1999 року, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року).

Свої вимоги мотивує тим, що у липні 2016 року звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», проте їй листом від 26.07.2016 року було відмовлено. Відповідач, не заперечуючи, що вона дійсно з 06.01.1999 року по даний час працювала на посадах, що належать до посад державних службовців, проте вважає, що період з 24.06.1993 року по 05.01.1996 не зараховується до стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, а також відсутність вищої юридичної освіти, яку здобула лише у 1998 році. Вважає такі дії Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова неправомірними, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідач подав суду письмове заперечення на позов, в якому просить в позові відмовити за безпідставністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до ст.15 Закону України «Про прокуратуру» посади на яких працювала позивач в період роботи з 24.06.1993р. по 05.01.1999р. не відносяться до прокурорських посад, а відтак період роботи позивача на зазначених посадах не зараховується до вислуги років, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 безперервно працює в органах прокуратури Львівської області з 24.06.1993 року по даний час, в тому числі з 24.06.1993 року по 05.01.1999 року на посаді друкарки І категорії прокуратури Львівської області, з 06.01.1999 на прокурорсько-слідчих посадах, у тому числі на посаді - начальника відділу прокуратури Львівської області, по даний час. Наведене підтверджується даними трудової книжки позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зверталася до Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», однак листом від 26.07.2016 року № 12780/03-23 їй відмовлено з посиланням на відсутність необхідного для цього стажу. При цьому, відповідачем не враховано позивачу до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, стаж її роботи у періоди з 24.06.1993 року по 05.01.1999 року на посаді друкарки І категорії прокуратури Львівської області, оскільки, як вважає відповідач, зазначений період роботи, згідно Закону України «Про прокуратуру», не зараховується до вислуги років.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема, за вислугу років.

Постановою Верховного Суду України від 22.04.2014 року визначено зміст понять «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Так, спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Стаття 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Частиною 6 зазначеної статті визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Аналогічна норма передбачена також ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (2014 року), відповідно до якої до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою.

Чинним на час роботи позивача друкаркою прокуратури Львівської області законодавством, зокрема Законом України «Про державну службу», визначено поняття державної служби, яка полягає у професійній діяльності осіб (державні службовців), які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави. Посадовими особами є, зокрема, державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії позивачу, посилався на ту обставину, що згідно Закону України «Про прокуратуру» період роботи позивача з 24.06.1993 року по 05.01.1999 року не зараховується до вислуги років, оскільки посада на якій працювала позивач за вказаний період не зазначена у ст.15 цього Закону, що дає право на пенсію згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, відповідачем не оспорюється перебування позивача на державній службі в органах прокуратури Львівської області у період з 24.06.1993 року по 05.01.1999 року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Частиною 1 ст.2 Закону України «Про державну службу» встановлено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Наказом Головного Управління Державної служби України від 01 вересня 1999 року № 65 затверджено Довідник типових професійно-кваліфікаційних характеристик посад державних службовців відповідно до п.2.6 якого державний службовець повинен мати, як правило, повну вищу освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - спеціаліст, магістр) за спеціальностями галузі «Державне управління» або іншими, професійно орієнтованими для державної служби з додатковим підвищенням кваліфікації за професійними програмами вказаної галузі, а на посадах спеціалістів VII категорії державних службовців припустиме використання фахівців з базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

Відповідно до копії диплому від 30.06.1998 року серії ВК № 10197270 позивач навчалась у Львівському національному університеті імені Івана Франка за спеціальністю «Правознавство», та здобула кваліфікацію юриста.

Суд звертає увагу на те, що вимога щодо обов'язкової наявності в особи, яка в органах прокуратури обіймає посаду державного службовця, вищої юридичної освіти для врахування періоду роботи на посадах до стажу роботи (вислуги років), що відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років, законодавчо передбачена після введення в дію відповідної редакції Закону України «Про прокуратуру» лише 27.07.2001 року (на підставі Закону України від 12.07.2001 р. N 2663-III «Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру")

У ч.1 ст.11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні періодів її роботи в органах прокуратури до стажу який дає право на пенсію за вислугу років з мотивів відсутності посад на яких працювала позивач за оспорюваний період у статті 15 Закону України «Про прокуратуру», не діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто діяв неправомірно, чим порушив право позивача на зарахування періодів її роботи до стажу який дає право на пенсію за вислугу років, в зв'язку з чим таке право потребує судового захисту.

Відповідачем не доведено правомірності відмови позивачу у зарахуванні періодів роботи з 24.06.1993р. по 05.01.1999р. за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Суд, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, вважає, що для відновлення останнього необхідно визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача врахувати період роботи позивача з 24.06.1993р. по 05.01.1999р. до стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року).

Судові витрати у справі підлягають розподілу у відповідності до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-11, 71, 86, 94, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні періодів її роботи у органах прокуратури до стажу який дає право на пенсію за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова врахувати період роботи ОСОБА_1 з 24.06.1993 року по 05.01.1999 року друкарки І категорії прокуратури Львівської області, до стажу який дає право на пенсію за вислугу років та призначити пенсію відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 2014 року).

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Р.Волоско.