Справа № 804/4889/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 р.Справа №804/4889/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
2 серпня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15 травня 2016 року №Ф-1186-25.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваною вимогою, оскільки відповідно до Закону України «Про статус та захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» звільняється від сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету.
Представником відповідача надані суду письмові заперечення, в яких просив залишити позовні вимоги без задоволення, обґрунтовуючи тим, що позивач з 01.10.2013 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, у зв'язку з чим йому нараховано суму єдиного внеску, яка частково сплачена позивачем, залишок боргу складає 2343,99 грн.
Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 01.07.2013 року по 21.04.2016 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем із взяттям на облік в Лівобережній ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 02.07.2013 року (а.с.11).
З 01.10.2013 року по 21.04.2016 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування - єдиний податок, за ставкою 5%, група 3 (а.с.12).
ОСОБА_3 має посвідчення громадянина, який евакуйований із зони відчуження у 1986 році серії НОМЕР_1 (категорія 2), видане 18.09.2012 року. В посвідченні зазначено, що пред'явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції Закону України від 19.12.1991 року із змінами і доповненнями від 01.07.1992 року) для громадян, які були евакуйовані із зони відчуження у 1986 році (а.с.6).
Відповідачем на адресу позивача направлено вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 15 травня 2015 року №Ф-1186-25 з визначенням суми боргу у розмірі 2343,99 грн. (а.с.3).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про статус та захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 2 надаються такі гарантовані державою пільги, передбачені, зокрема, пунктом 18 статті 20 цього Закону, а саме пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
Отже, з аналізу норм Закону України «Про статус та захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вбачається не звільнення, проте надання пільг позивачу зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету.
Спеціальним Законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 вказаного Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
У відповідності до пункту 4 частини першої статті 4 вказаного Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлює пільги зі сплати єдиного внеску для наступних категорій громадян:
- частина 4 статті 4: особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування;
- частина 9-2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону: під час особливого періоду, визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов'язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», якщо вони не є роботодавцями;
- частина 9-4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Таким чином, спеціальним Законом, який регулює порядок обчислення та сплати єдиного внеску не встановлено звільнення позивача від сплати сум єдиного внеску, а тому на позивача покладено обов'язки, визначені частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Суд роз'яснює, що відповідно частини 4 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Отже, на позивача покладається обов'язок сплачувати нараховані суми єдиного внеску за період з 01.10.2013 року по 21.04.2016 року.
Відповідно до зворотного боку облікової картки позивача йому нараховано суму єдиного внеску за 4 квартал 2014 року у розмірі 1267,95 грн., за 1 квартал 2015 року у розмірі 1267,95 грн., за 2 квартал 2015 року у розмірі 1267,95 грн., за 3 квартал 2015 року у розмірі 1323,47 грн., за 4 квартал 2015 року у розмірі 1434,51 грн., за 1 квартал 2015 року у розмірі 909,48 грн.
Враховуючи часткову сплату у розмірі 4127,32 грн., несплаченою залишилась сума у розмірі 2343,99 грн., визначена в оскаржувані вимозі від 15.05.2016 року №Ф-1186-25.
Отже, суд доходить висновку про правомірність прийняття податкової вимоги від 15.05.2016 року №Ф-1186-25, з огляду на що вона не підлягає скасуванню, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 23 серпня 2016 року.

Суддя І.О. Верба