Справа № 820/3211/16
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"11" серпня 2016 р. № 820/3211/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Хмелівська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області
про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд зобов`язати Харківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати арешт і заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.10.2009 року за № АА250434.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після смерті ОСОБА_2 він успадкував 34/100 квартини № 3 за адресою: м.Харків, провулок Гараївський, 6. Співвласниками зазначеної квартири, на праві приватної власності, також є ОСОБА_3 - 27/100 частин та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 39/100 частини. Під час спроби реалізувати свою частину квартири, шляхом продажу, позивачу нотаріусом було відмовлено, у зв'язку з тим що на вищезазначену квартиру Харківським районним ВДВС Головного територіального управління юстиції накладений арешт та боржником вказана ОСОБА_4. Після звернення до Харківського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції була отримана відповідь, що згідно даним ЄДР згідно жодного співвласника вищезазначеної квартири відкритих виконавчих проваджень не перебуває, але відповідно до п 9.9. Порядку роботи з з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить З(три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1(один)-рік, тому зяяти арешт, накладений державним виконавцем, неможливо. З урахуванням наведених обставин, позивач просить суд зобов'язати відповідача скасувати арешт і заборону на відчуження квартири за вищезазначеною адресою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача - Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про присини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_2, належна йому на праві приватної власності 34/100 за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 перейшла у порядку спадкування до ОСОБА_1, спадкоємця першої черги. Після приєднання смт. Кулиничі до міста Харкова, адреса вказаної квартири: АДРЕСА_3. Також співвласника зазначеної квартири є ОСОБА_3 - 27/100 частин та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - 39/100 частини.

Також судом встановлено, що зметою укладання договору купівлі-продажу на свою частку квартири за адресою: АДРЕСА_3, позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу, але нотаріусом було відмовлено, оскільки на вищезазначену квартиру був виявлений арешт нерухомого майна, накладений Харківським районним ВДВС Головного територіального управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА250434 від 15.10.2009 року (реєстраційний № обтяження 9154155), де боржником вказана ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зверталась з заявою до Харківського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції від 19.05.2016 року щодо накладення арешту. Відповідачем була надана відповідь, що станом на теперішній час згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відносно неї, або інших співвласників вище зазначеної квартири відкритих виконавчих проваджень не перебуває.

Відповідно до п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1(один)-рік.

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що відповідно зі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатись шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановою може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, держаний виконавець надсилає органам,що здійснюють реалізацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Отже, на думку суду, законом визначеного такий захід примусового виконання - як арешт майна, орган виконавчої служби має право застосовувати лише відносно майна, яке належить боржнику.

Як встановлено судом, позивач, ані боржником, а ні взагалі стороною у вищезгаданому виконавчому провадженні не являється.

У той же час, наклавши арешт на квартиру , яка знаходиться у спільній сумісній власності та зареєструвавши обтяження нерухомого майна відповідач порушив законні права та інтереси відповідачів.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Суд також зазначає, що згідно зі ст. 19 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконавче провадження підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав.

Згідно з п. 5 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч.1 ст.6 Закону України Про виконавче провадження Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_1 не є боржником, а ОСОБА_4 у 2009 примусово сплачувала 355,17 грн.- борг на користь ЗАТ «УМЗ» за користування мобільним зв'язком і виконавче провадження було закінчено, то оскаржена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА250434 від 15.10.2009 року є такою, що виконана та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській областіпро зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково

Скасувати постанову державного виконавця Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 15.10.2009 року № АА250434.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 17 серпня 2016 року.

Суддя Спірідонов М.О.