Справа № 820/2211/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

820/2211/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л. перевіривши касаційну скаргу Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року у справі за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстрой ХХІ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

в с т а н о в и в :

Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстрой ХХІ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування інвалідів, в сумі 20 325, 00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач у 2015 році створив робочі місця відповідно до встановленого нормативу та вжив усі залежні від нього заходи, передбачені чинним законодавством, для працевлаштування інвалідів, зокрема, подавав впродовж 2015 року звіти за формою № 3-ПН щодо наявності вакансій, призначених для інвалідів, а тому на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування й відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального права, просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, що згідно поданій державній звітності “Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів” (форма № 10-ПІ) за 2015 рік середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача, складає 16 осіб. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа. У 2015 році на підприємстві інвалідів не працювало.

Відповідачем протягом 2015 року подавались до Харківського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій (форма №3-ПН), де було зазначало про наявність вакантних робочих місць, спеціально створених для інвалідів.

Відповідно до частини 3 статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв’язку зі скоєнням правопорушення.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного та обгрунтованого висновку про те, що обов’язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов’язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. У зв’язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, постанови Верховного Суду України від 20 червня 2011 року № 21-60а11, від 09 липня та 19 листопада 2013 року №№ 21-200а13 та 21-397а13 відповідно, а також від 31 січня 2011 року № 21-60а10.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до положень пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті –пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2016 року у справі за позовом Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерстрой ХХІ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз