Справа № 815/2246/16
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2246/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

суддів Балан Я.В., Завальнюка І.В.,

при секретарі Музики І.О., Мороз А.П.

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Одеса, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, ГУНП в Одеській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1, за результатом розгляду якого просить суд:

Визнати рішення ГУНП в Одеській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 Наказу Національної поліції від 29.01.2016 року № 133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області» - протиправним.

Визнати дії Національної поліції України щодо проведення атестації ОСОБА_1 протиправними.

Визнати незаконним та скасувати рішення (протокол) атестаційної комісії ГУНП в Одеській області від 17.03.2016 року та зазначена в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_1.

Як зазначає позивач, останній був прийнятий на службу в органи Національної поліції України на постійній основі. Призначення проходження дострокової атестації по відношенню до позивача, могло відбутися лише з підстав, визначених у ч.2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію, однак такі, на думку позивача, були відсутні.

Атестація була проведена незаконним складом атестаційної комісії, оскільки до складу комісії не входив представник профспілкового органу. Реалізація права позивача на відвід голові, секретарю або членам атестаційної комісії не була забезпечена. До того ж, атестація проводилась не обєктивно, а рішення атестаційної комісії є невмотивованим, оскільки при прийнятті рішення не було враховано професійних якостей позивача, його характеристик та висновку безпосереднього керівника. Оцінку професійного рівня та кваліфікації позивача проведено за ознаками, що безпосередньо не повязані з виконуваною роботою.

Представник відповідача, Національної поліції України, надав до суду письмові заперечення, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Зокрема, відповідач вказує на те, що Національна поліція України не проводила атестацію позивача. Атестація ОСОБА_1 проводилась атестаційною комісією, створеною керівником Головного управління Національної поліції в Одеській області. Накази Національної поліції України, на які посилається ОСОБА_1 в позові не мають до нього жодного відношення. Враховуючи вищевикладене представник відповідача вважає що Національна поліція України є неналежним відповідачем по справі.

Представник відповідача, ГУНП в Одеській області заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених в письмових запереченнях. На його думку, атестування позивача було проведено у межах наданих повноважень атестаційними комісіями та у спосіб, який передбачений наказом МВС України від 17.11.2015 № 1465, що на його думку, спростовує твердження позивача про порушення його прав під час проведення атестування. Посилання позивача на вимоги Закону України «Про професійний розвиток працівників» відповідач вважає грубою помилкою, у звязку із пріоритетністю спеціального законодавства. В письмових запереченнях представник ГУНП в Одеській області дійшов висновку, що керівник Головного управління Національної поліції України в Одеській області скористався наданим йому чинним законодавством України правом і призначив проведення атестування особового складу певних підрозділів поліції з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду (п.2 ч.2 ст. 57) та вирішення питання про звільнення зі служби через службову невідповідність (п.2 ч.2 ст. 57). Саме ці дві норми права застосовувались як підстава для проведення атестування позивача, адже керівнику Головного управління не було відомо про те, чи відповідає ОСОБА_1 посаді, на яку його призначено при переході з органів внутрішніх справ.

Представник відповідача, Центральної атестаційної комісії №10 Національної поліції України до судового засідання не зявився, був повідомлений належним чином та своєчасно про дату, час і місце судового розгляду, жодних клопотань про відкладення судового засідання або розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відповідно до довідки Укрпошти, повістка відповідачу вручена не була повернута відправнику з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття у судове засідання представника відповідача, АК №10, ГУНП в Одеській області, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд задовольнив клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач проходив службу в органах Національної поліції України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори з відповідачем Національною поліцією України щодо її проходження, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Відповідач Атестаційна комісія № 10 ГУНП в Одеській області, є спеціальним органом з питань проведення атестування поліцейських, яка створена відповідно до п.п.1 п.2 Розділу ІІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465, в компетенцію якого входить проведення атестування поліцейських та згідно п.15 Розділу цієї ж Інструкції складання обовязкового для керівника поліцейського висновку про подальше його просування по службі або звільнення з неї, а тому, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.17 КАС України, спори щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності з цього приводу віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач до 07.11.2015 року проходив службу в лавах МВС України на посаді начальника Одеського міського управління Головного управління МВС України в Одеській області.

Відповідно до положень п.9, п.12 Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, в звязку із припиненням виконання функцій Головним управління МВС України в Одеській області та створенням Головного управління Національної поліції в Одеській області, на підстав поданої заяви на імя т.в.о. Начальника ГУНП в Одеській області про прийняття в поліцію на посаду рівнозначну тій, яку він займав в ОВС з аналогічним спеціальним званням, наказом т.в.о. Начальника ГУНП в Одеській області від 07.11.2015 №20 о/с позивач був призначений на посаду начальника Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з присвоєнням звання «підполковник поліції».(а.с. 18).

Наказом ГУНП в Одеській області від 29.01.2016 року №133 (а.с.20) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону України Про Національну поліцію, Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затверджених наказом МВС України від 17.11.2015 №1465 було призначено проведення атестації поліцейських Головного управління Національної поліції в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, та утворено, зокрема, АК ГУНП №10.

Наказом ГУНП в Одеській області від 18.02.2016 року №285 (а.с.21) було затверджено персональний склад Атестаційної комісії № 10.

Наказом ГУНП в Одеській області від 16.03.2016 року №461 було внесено зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 18.02.2016 року №285, зокрема щодо складу Атестаційної комісії №10 (а.с.22).

17.03.2016 року АК №10 ГУНП в Одеській області проведена атестація позивача, за результатами якої було прийняте рішення, яке міститься в протоколі ОП№15.00004856.0025690 від 17.03.2016 ГУНП, в якому зазначено 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність Виходячи з наступного: Намагався маніпулювати думкою комісії. Не був відвертим. Приховування корисних мотивів находження на посаді» (а.с.23).

21 березня 2016 року позивачем подано скаргу Голові апеляційної атестаційної комісії південного регіону Національної поліції України на рішення АК №10 ГУНП України в Одеській області (а.с.24-26).

Відповідно до протоколу ОП № 15.00004940.0025690 від 01.04.2016 року, членами Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону №1 встановлено, що ОСОБА_1 подав скаргу з порушенням строку чи установленого порядку, у звязку із чим, згідно п.6 Розділу VI Наказу МВС № 1465 від 17.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських», подана скарга розгляду не підлягає.

З огляду на вищевикладені обставини суд вважає необхідним зазначити наступне.

Щодо вимоги позивача про визнання рішення ГУНП в Одеській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 Наказу Національної поліції від 29.01.2016 року № 133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області» - протиправним.

Позивач до 07.11.2015 року проходив службу в лавах МВС України на посаді начальника Одеського міського управління Головного управління МВС України в Одеській області.

Відповідно до положень п.9, п.12 Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію, в звязку із припиненням виконання функцій Головним управління МВС України в Одеській області та створенням Головного управління Національної поліції в Одеській області, на підставі поданої заяви на імя т.в.о. Начальника ГУНП в Одеській області про прийняття в поліцію на посаду рівнозначну тій, яку він займав в ОВС з аналогічним спеціальним званням, наказом т.в.о. Начальника ГУНП в Одеській області від 07.11.2015 №20 о/с, позивач, призначений на посаду начальника Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області з присвоєнням звання «підполковник поліції» (а.с. 18).

Частиною 1 ст.58 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обовязків.

В наказі про призначення позивача на посаду поліцейського від 07.11.2015 року №20 о/с відсутнє посилання на підстави, визначені ч.2 ст.58 Закону України Про Національну поліцію, позивач вважається таким, що був прийнятий на службу до Національної поліції України безстроково із забезпеченням відповідних гарантій поліцейського.

Однією з таких гарантій незалежності поліцейського є проходження атестацій щодо відповідності його займаній посаді виключно з підстав, визначених законом.

Насамперед слід зазначити, що атестація поліцейських є індивідуальним заходом, який здійснюється з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність конкретного поліцейського (ч.1 ст.57 Закону України Про Національну поліцію).

Пунктами 9-12 Перехідних положень Закону України Про Національну поліцію не було передбачено проведення атестації усіх без будь-яких виключень працівників поліції, які перейшли на службу за переводом з лав міліції, як передумову їх прийняття на службу в Національну поліцію чи зайняття ними конкретних посад.

Частиною 1 ст.57 Закону України Про Національну поліцію взагалі не передбачено проходження поліцейськими, так званих, планових атестацій, для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що Наказ ГУНП в Одеській області від 29.01.2016 року №133 «Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області» не відповідає вимогам ст.3 Закону України Про Національну поліцію, не ґрунтується на положеннях Конституції та законах України та в порушення вимог ч.1 ст.7 цього ж Закону не забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

За вказаних обставин, суд, згідно ст.9 КАС України не може розглядати цей наказ, як належну законну підставу для проведення атестації позивача, а тому застосовує для оцінки законності призначення та проведення атестації позивача положення Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, Конституції України, Закону України Про Національну поліцію та інші нормативні акти, які відповідають ним.

Таким чином, суд з урахуванням наведеного, приходить до висновку, що підстав, встановлених Законом України Про Національну поліцію, для призначення проведення атестації усіх без будь-яких виключень поліцейських апарату управління Національної поліції України та підпорядкованих структурних підрозділів не було.

Що ж до наявності індивідуальних підстав для проведення атестації позивача, визначених Законом України Про Національну поліцію, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію передбачені підстави проведення атестації поліцейського у окремих випадках.

Так, до таких випадків віднесені: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до даних атестаційного листа позивача від 13.02.2016 року (а.с.23), атестація позивача проводилась за відсутності посилання на жодну з підстав проведення атестації поліцейського, які визначені у ч.2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію.

Навпаки, в атестаційному листі зазначено, що позивач проходить службу в органах поліції з 07.11.2015 року та у займаній посаді атестується вперше.

Таким чином, суд вважає, що індивідуальних підстав, визначених ч.2 ст.57 Закону України Про Національну поліцію, для призначення ГУНП в Одеській області атестації позивача не було.

Окрім того, суд вважає, що призначення атестації позивача протягом першого року проходження служби на посаді є протиправним, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-42а-12 (номер рішення у ЄДРСР - 24068075) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ Про міліцію, Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII Про державну податкову службу, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі №21-8а15 (номер рішення у ЄДРСР 42946756).

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України Про Національну поліцію не врегульоване питання визначення кола осіб, які не підлягають атестації, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає можливим застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України Про професійний розвиток працівників.

Статтею 12 цього Закону визначені категорії працівників, які не підлягає атестації. Так, зокрема, згідно ч.1 цієї статті не підлягають атестації працівники, які не відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Позивача було призначено на теперішню посаду наказом Національної поліції України від 07.11.2015 року №20 о/с вперше, а тому він не міг бути призначений до проходження атестації за цією посадою до 07.11.2016 року.

За таких обставин, у ГУНП в Одеській області були відсутні підстави для включення посади, яку обіймав позивач, до переліку осіб, які повинні пройти атестацію за наказом Національної поліції України від 29.01.2016 року №133.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що керівнику Головного управління не було відомо, чи відповідає ОСОБА_1 посаді, на яку його призначено при переході з органів внутрішніх справ, як на підставу проведення атестації позивача.

Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в частині визнання протиправним включення його до списку поліцейських, що підлягають атестуванню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій Національної поліції щодо проведення атестації ОСОБА_1.

Судом встановлено, що наказ на проведення атестації позивача та сама процедура атестації проводилась ГУНП в Одеській області.

Національна поліція України жодних наказів чи дій щодо проведення атестації позивача не видавала та не проводила.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій Національної поліції щодо проведення атестації ОСОБА_1.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд має право вийти за межи заявлених позовних вимог з метою повного захисту прав та законних інтересів особи, яка звернулась за судовим захистом.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Обовязок ГУНП в Одеській області та її посадових й службових осіб щодо застосування положень Конвенції у своїй діяльності встановлений положеннями ч.2 ст.6 Закону України Про Національну поліцію.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини орган влади, який не є судом держави, для виконання ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, може розглядатись як суд у змістовному значені цього терміну (рішення у справі Срамек проти Австрії (Sramek v. Austria), п.36).

Отже суд може являти собою орган, заснований з метою вирішення обмеженої кількості питань, за умови, що він завжди забезпечує відповідні гарантії (рішення у справі Літгоу та інші проти Сполученого Королівства (Lithgow and Others v. United Kingdom), п.201).

У пункті 108 Рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_2 проти України (Заява №21722/11), яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року суд розглядаючи цю справу зазначає, що ВРЮ та парламент виконували функцію розгляду справи щодо заявника та винесення обовязкового рішення. Отже, спершу суд повинен розглянути, чи були дотримані принципи незалежного та безстороннього суду на стадії розгляду справи заявника та винесення обовязкового для виконання рішення.

Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визначає терміном суд не тільки суди загальної юрисдикції, але й інші органи влади, які розглядають справи осіб, а тому повинні дотримуватись принципу незалежного та безстороннього суду на стадії розгляду справи заявника та винесення обовязкового для виконання рішення.

Атестаційна комісія ГУНП в Одеській області №10 створювалась відповідно до положень п.2 Розділу ІІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465 (надалі-Інструкція) з метою вирішення конкретних питань забезпечення проведення атестації поліцейських п.п.1 п.2 Розділу ІІ Інструкції, законом передбачена процедура відводу членам цієї комісії (п.4 Розділу ІІ Інструкції), порядок здійснення її функцій визначений Розділом ІV Інструкції, також передбачено прийняття нею рішенням (висновку) п.15 Розділу ІV Інструкції, яке згідно п.24 Розділу ІV Інструкції є обовязковим для виконання.

Таким чином, АК №10 ГУНП в Одеській області має всі необхідні ознаки суду у розумінні ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини її основоположних свобод 1950 року.

Виходячи з наведеної позиції Європейського суду з прав людини, суд при розгляді цієї справи повинен встановити: чи були дотримані АК №10 ГУНП України принципу незалежного та безстороннього суду на стадії розгляду справи позивача 17.03.2016 року та винесення нею обовязкового для виконання рішення.

У пункті 150 Рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_2 проти України (Заява №21722/11), яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року суд зазначає, що згідно з практикою Суду, метою терміну встановлений законом у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення від 21 червня 2011 року у справі Фруні проти Словаччини (Frunі v. Slovакіа), заява № 8014/07, п.134, з подальшими посиланнями).

Далі у п.151 цього ж Рішення ЄСПЛ констатовано, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на склад колегії у кожній справі (див. ухвалу щодо прийнятності від 4 травня 2000 року у справі Бускаріні проти Сан-Маріно (Вuscarini v. San Marino), заява № 31657/96, та Посохов проти Росії (Роsоkhov v. Russia), заява № 63486/00, п. 39, ЕСНR 2003- IV).

Таким чином, ЄСПЛ зазначає, що дотримання прав особи, визначені ч.1 ст.6 Конвенції щодо розгляду її справи встановленим законом судом, буде забезпечено лише тоді, коли її справу буде розглядати суд, який створений як орган та за персональним складом призначений у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідно до п.п.2 п.2 Розділу ІІ Інструкції у Національній поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

Наказом ГУНП в Одеській області від 29.01.2016 року №133 (а.с.20) з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщення на нижчу, звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, керуючись ст.57 Закону України Про Національну поліцію, Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затверджених наказом МВС України від 17.11.2015 №1465 було призначено проведення атестації поліцейських Головного управління Національної поліції в Одеській області та підпорядкованих йому підрозділів, та утворено, зокрема, АК ГУНП №10.

Наказом ГУНП в Одеській області від 18.02.2016 року №285 (а.с.21) було затверджено персональний склад атестаційної комісії № 10: Голова управління Національної поліції в Одеській області: Голова комісії підполковник поліції ОСОБА_3, головний інспектор Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України.

Члени комісії: підполковник поліції ОСОБА_4, начальник відділу кримінальної поліції ГУНП в Київській області; ОСОБА_5, представник громадського формування з охорони громадського порядку «Нічна варта»; ОСОБА_6 представник ГУ «Всеукраїнська правозахисна організація «Юридична сотня»; ОСОБА_7, представник ГО «Допомога ВМСУ»; секретар комісії ОСОБА_8, інспектор батальйону 3 Управління патрульної поліції у м. Одеса Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Наказом ГУНП в Одеській області від 16.03.2016 року №461 було внесено зміни до наказу ГУНП в Одеській області від 18.02.2016 року №285, зокрема щодо складу атестаційної комісії №10:

Виключено з персонального складу Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_4, начальника відділу кримінальної поліції ГУНП в Київській області, ОСОБА_5, представника Громадського формування з охорони громадського порядку «Нічна варта», ОСОБА_9, представника ГО «Всеукраїнська правозахисна організація «Юридична сотня», підполковника поліції ОСОБА_10, начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України (а.с.22).

Включено до персонального складу Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_10, начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, ОСОБА_11, представника ГО «Громадський рух «За прозору владу», ОСОБА_12, представника ГО «ВО «Автомайдан».

17.03.2016 року АК №10 ГУНП в Одеській області проведена атестація позивача, за результатами якої було прийняте рішення, яке міститься в протоколі ОП№15.00004856.0025690 від 17.03.2016 ГУНП, в якому зазначено 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність Виходячи з наступного: Намагався маніпулювати думкою комісії. Не був відвертим. Приховування корисних мотивів находження на посаді»

Відповідно до абз.2 п.4 Розділу ІІ Інструкції кандидати з числа народних депутатів України, працівників МВС, громадських, правозахисних організацій, проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації включаються до складу атестаційних комісій за пропозиціями, які були отримані після розміщення відповідних оголошень на офіційних сайтах МВС чи органів поліції, та за наявності їхньої згоди.

Відповідно до процедури підготовки та проведення атестування, визначеної п.п.4 п.1 Розділу ІV Інструкції за наказами відповідних керівників органів Національної поліції України здійснюється розміщення на офіційному сайті МВС, Національної поліції України чи відповідних органів поліції оголошень про набір до атестаційних комісій.

Судом встановлено, що відповідного оголошення на офіційному сайті МВС України (www.mvs.gov.ua) та на офіційному сайті Національної поліції України (www.npu.gov.ua) оголошення щодо прийняття пропозицій з формування складу Центральної атестаційної комісії №7 не розміщувались.

Тобто, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_7, як представники громадських організацій, були включені Національною поліцією України до складу членів АК №10 ГУНП в Одеській області, без дотримання встановленого п.п.4 п.1 Розділу ІV Інструкції порядку розміщення оголошення по набору та отримання пропозицій щодо її формування.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо призначення ОСОБА_14 та ОСОБА_15, прізвища яких наявні в протоколі засідання №16.00004856 від 14.03.2016 року АК №10 ГУНП в Одеській області щодо призначення проходження співбесіди позивачем на 17.03.2016 року, та протоколі ОП№.0025690 від 17.03.2016 АК №10 ГУНП в Одеській області, яким прийнято висновок стосовно позивача « 4- займаній посаді не відповідає підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, до складу Атестаційної комісії №10.

Відповідно до положень ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права та для всіх судів України.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Постановою Верховного Суду України від 05.03.2012 року по справі №21-42а-12 (номер рішення у ЄДРСР - 24068075) встановлено, що питання, пов'язані із прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням із неї (її припиненням), урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ Про міліцію, Законом України від 2 грудня 1990 року №509-XII Про державну податкову службу, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР. Тому, за загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у своїй постанові від 17.02.2015 року по справі №21-8а15 (номер рішення у ЄДРСР 42946756).

Оскільки положеннями спеціального законодавства з питань проходження служби в поліції - Законом України Про Національну поліцію не врегульоване питання визначення складу атестаційних комісій, суд, з урахуванням наведених рішень Верховного Суду України, вважає за можливо застосувати до спірних правовідносин окремі положення Закону України Про професійний розвиток працівників.

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України Про професійний розвиток працівників передбачено, що атестаційна комісія формується з висококваліфікованих фахівців та представника виборного органу первинної профспілкової організації.

У МВС України продовжено на 2016 рік дію галузевої угоди, яка укладена на 2012-2014 роки з Професійною спілкою атестованих працівників органів внутрішніх справ, до складу якої входять атестовані працівники міліції, що перейшли на службу до органів Національної поліції України.

Завданням цієї профспілкової організації є захист трудових та соціальних прав атестованих працівників органів внутрішніх справ, які входять до її складу в якості членів професійної спілки. Тобто, вказаний орган повинен захищати права працівників органів внутрішніх справ будь-якими визначеними законом способами, в тому числі шляхом участі представника цієї профспілкової організації у складі атестаційних комісій, які здійснюють атестацію працівників органів внутрішніх справ.

Натомість, до складу АК №10 ГУНП в Одеській області, в порушення наведеної норми закону не був включений представник профспілкової організації для забезпечення захисту прав поліцейських, з якою у МВС України укладена галузева угода.

Таким чином, персональний склад АК №10 ГУНП в Одеській області було сформовано ГУНП в Одеській області всупереч вимогам законодавства, яке регламентує порядок її створення та формування персонального складу.

З урахуванням позиції ЄСПЛ щодо принципу безсторонності суду необхідно зазначити, що забезпеченням принципу безсторонності при розгляді справи позивача 17.03.2016 року була б ситуація, при якій половина голосів членів АК№10 ГУНП в Одеській області належала б працівниками органів Національної поліції України, тобто був би дотриманий принцип професійної компетентності.

Однак, судом встановлено, що до складу АК №10 ГУНП в Одеській області увійшло 3 члена громадських організацій, один працівник НПУ, та дві особи, щодо яких взагалі відсутні будь-які докази щодо призначення їх до складу АК №10 ГУНП в Одеській області. За таких обставин, під час проведення атестації позивача 17.03.2016 року склалася така ситуація, коли кількість голосів працівників органів Національної поліції України у складі АК №10 стала меншою ніж кількість представників громадських організацій.

Таким чином, під час розгляду справи позивача АК №10 ГУНП в Одеській області (під час проходження ним атестації 17.03.2016 року) не був дотриманий принцип безсторонності суду за мотиву відсутності професійної компетентності, що згідно п.109 Рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_2 проти України (Заява №21722/11), яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року є безумовним порушенням ч.1 ст.6 Конвенції в частині незабезпечення розгляду його справи безстороннім судом.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Інструкції, член атестаційної комісії повинен бути відведений, якщо є інформація про конфлікт інтересів або обставини, що викликають сумнів у його безсторонності. Якщо такі обставини існують, член атестаційної комісії повинен заявити самовідвід. Із тих самих підстав відвід члену комісії можуть заявити особи, щодо яких атестаційна комісія може прийняти рішення.

Проте, до суду не надано доказів про ознайомлення позивача зі складом АК №10 ГУНП України, розміщення даних про склад комісії на офіційному сайті НПУ, або оприлюднення даних про склад комісії іншим способом, що порушило право позивача на відвід членів комісії за наявності на те підстав.

Відомості про доведення складу комісії позивачу та про розяснення права на відвід в протоколі ОП №15.00004856.0025690 від 17.03.2016 року відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ні ГУНП в Одеській області, ні самою АК №10 реалізація права позивача заявити відвід голові, секретарю чи членам атестаційної комісії не забезпечена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій ГУНП в Одеській області, що виразились у порушенні вимог Інструкції при організації та проведенні атестування позивача.

Щодо визнання незаконним та скасувати рішення (протоколу) атестаційної комісії ГУНП в Одеській області від 17.03.2016 року та зазначеного в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: « 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_1.

Відповідно до положень ч.1 ст.55 Конституції України Кожному гарантоване право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових й службових осіб.

Відповідно до положень ч.1 ст.6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, вказані правові норми Конституції України та КАС України надають право особі звернутись до суду, якщо рішенням, дії чи бездіяльність субєкту владних повноважень порушує її права, свободи чи інтереси.

Згідно положень п.15 Розділу ІV Інструкції результати проходження атестації поліцейським оформлюється відповідним висновком, який може бути: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Згідно п.24 Розділу ІV Інструкції за результатами атестування висновки, зазначені в протоколі атестаційної комісії, заносяться до атестаційного листа, який підписується головою та секретарем комісії та в місячний строк направляється до керівника, якому надано право на призначення поліцейського та звільнення з посади або зі служби в поліції.

Пунктом 28 Розділу ІV Інструкції встановлено, що керівника органів поліції, яким надано право призначання поліцейського на посаду та звільнення з посади або із служби в поліції, зобовязані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктами 3 та 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Відповідно до п.5 Розділу VІ Інструкції встановлено, що поліцейський щодо якого центральною атестаційною комісією або атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений пунктами 3 та 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції, має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення з висновком або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Тобто, МВС України текстом вказаної Інструкції та Міністерство юстиції України, зареєструвавши її підтверджують, що висновок атестаційних комісії, визначений пунктами 3 та 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції порушують права поліцейського, а тому йому надається право на його оскарження.

Законодавством передбачено два шляхи оскарження такого висновку атестаційної комісії згідно п.5 Розділу VІ Інструкції така скарга може бути подана поліцейським до відповідно створених апеляційних комісій або згідно положень ст.55 Конституції України та ч.1 ст.6 КАС України безпосередньо до суду.

Підтвердженням такої правової позиції є наступні рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 року по справі №18/1148-97 за зверненням громадянки ОСОБА_16 щодо офіційного тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України та ст.248-2 ГПК України, згідно якого Конституційний Суд України розяснив, що частину 2 статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дії чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. Такі скарги підлягають безпосередньому розгляду в судах незалежно від того, що прийнятим рішенням міг бути встановлений інший порядок їх розгляду (оскарження до органу, посадової особи вищого рівня по відношенню до того органу і посадової особи , що прийняли рішення, вчинили дії або допустили бездіяльність. Подання скарги до органу, посадової особи вищого рівня не перешкоджає оскарженню цих рішень, дій чи бездіяльності до суду.

В своєму рішенні від 25.12.1997 року по справі №9-зп/1997 Конституційний Суд України зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що рішення АК №10 ГУНП в Одеській області, яке оформлене протоколом ОП№15.00004856.0025690 від 17.03.2016 року про невідповідність позивача займаній посаді та звільнення з органів поліції є таким, що безпосередньо порушує його права з питань проходження публічної служби, а тому може бути оскаржене позивачем безпосередньо до суду згідно положень ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини її основоположних свобод 1950 року, ст.55 Конституції України, ч.1 ст.6 КАС України та суд позбавлений права відмовити йому у правосудді, тобто розгляді цієї позовної вимоги по суті.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, також, не погоджується з висновком відповідача по суті прийнятого рішення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3, 9 Розділу IV Інструкції безпосередні керівники складають на поліцейських атестаційні листи та передають їх на розгляд атестаційної комісії.

З наявного в матеріалах атестаційного листа вбачається, що ОСОБА_1 за період служби в органах внутрішніх справ та в органах поліції зарекомендував себе з позитивного боку, дисциплінованим, добросовісним, ретельним, професійно грамотним та досвідченим співробітником вимогливим та принциповим керівником. Вміло керує підрозділом чисельністю 490 одиниць, про свідчать показники розпочатих, розкритих, та закінчених кримінальних проваджень. Має досвід практичної роботи та уміло використовує свої знання. Володіє добрими організаторськими здібностями, високим почуттям відповідальності за доручену справу. Приймає вірні рішення в складних, екстремальних ситуаціях, проявляє ініціативу та наполегливість. Здатний своєчасно виправити допущені помилки, постійно працює над їх усуненням. Постійно підвищує свій професійний рівень. Вміло організовує роботу та постійно турбується про підвищення результатів службової діяльності очолюваного відділу. Вміє відстояти свою точку зору, створити нормальний психологічний клімат у колективі, наполегливий у досягнення поставлених завдань.

З інформаційної довідки вбачається, що позивач діючих стягнень немає, заохочувався за час служби один раз

Згідно протоколу (відомості) прийняття заліків зі службової підготовки за 2014-2015 навчальний рік отримав оцінки відмінно за функціональну підготовку, тактико-спеціальну підготовку, загально-профільну підготовку, вогневу підготовку, фізичну підготовку.

Згідно висновку прямого керівника в атестаційному листі позивач займаній посаді відповідає.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається належне виконання позивачем своїх функціональних обовязків, його належний рівень освіти, досвід роботи, професійну та фізичну підготовку. Доказів, які б спростовували ці обставини відповідачами до суду не надано.

На думку суду зазначена інформація відносно позивача безпідставно не була врахована АК№ 10 при проведенні атестації позивача.

Відповідно до п. 10, 15, 16, 20 Розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування, з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості.

Атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати повноту виконання функціональних обовязків, показники службової діяльності, рівень теоретичних знань та професійних якостей, оцінки з професійної і фізичної підготовки, наявність заохочень, наявність дисциплінарних стягнень, результати тестування, результати тестування на поліграфі (у разі проходження) та на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом, тобто документом, який фіксує зміст і хід обговорення питань, виступів учасників, висловлені думки, питання, репліки, зауваження, тощо.

Відповідно до витягу з протоколу АК №10 ГУНП в Одеській області №15.00004856.0025690 від 17.03.2016 року членами комісії під час проведення атестації досліджено декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України Про очищення влади, інформацію з відкритих джерел. Також, в протоколі зазначено, що членами комісії поставлені питання, які стосувалися професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

Згідно п. 15 Розділу ІV Інструкції результати атестації поліцейських оформлюються висновком.

Як встановлено судом, за результатами атестування АК №10 ГУНП в Одеській області дійшла висновку: 4 займані посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зазначені в протоколі документи, які наявні в матеріалах справи, не містять фактів неповноти виконання функціональних обов'язків позивачем, низьких показників службової діяльності, негативні оцінки з професійної і фізичної підготовки, недбалого відношення позивача до службових обов'язків, а навпаки, позивач характеризується з позитивної сторони, та займаній посаді відповідає.

Окрім того, в Протоколі ОП №15.00004856.0025690 від 17.03.2016 року вказано, що оскаржуваний позивачем висновок АК №10 ГУНП в Одеській області прийнято виходячи з наступного «Намагався маніпулювати думкою комісії не був відвертим, приховував корисні мотиви знаходження на посаді».

На думку суду таке обґрунтування рішення не може бути прийнято до уваги, та спростовується наступним.

Відповідно до Довідки про результати перевірки, передбаченої ЗУ «Про очищення влади» до позивача не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Відповідно до результатів тесту «Midot Personal Integrity test» за загальною оцінкою - «Рекомендований», по критеріях: відвертий на 70 відсотків, печеться про майно організації на 80 відсотків, відсутність вад до хабарництва на 90 відсотків, на 75 відсотків дотримується норм правил та інструкцій, при цьому на всі питання відповідач відповідав із «бажаними показниками», та лише стосовно двох питань було рекомендовано отримати додаткові пояснення у позивача.

Суд вважає обґрунтування висновку комісії неконкретними, абстрактними та голослівними. Комісією не конкретизовано, які саме дії або вислови позивача дають підстави не довіряти йому, як саме і які корисні мотиви знаходження на посаді були приховані позивачем.

Суд звертає увагу на те, що запис засідання комісії технічними засобами не відбувається, перелік питань заданих позивачу під час атестації в протоколі не відображений, як і зміст відповідей позивача. У рішенні відсутнє мотивування прийнятого рішення, що не дає можливості встановити його обґрунтованість.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення АК №10 від 17.03.2016 року про невідповідність позивача займаній посаді та те, що він підлягає звільненню з органів поліції є таким, що безпосередньо порушує його права з питань проходження публічної служби, а тому підлягає скасуванню, а адміністративний позов в цій частині задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

За результатом розгляду адміністративного позову, судом встановлено відсутність підстав для проведення атестації позивача, порушення порядку проведення атестації, порушення права позивача на відводи при проведення атестації, порушення порядку формування складу атестаційної комісії, необґрунтованість та хибність висновків АК №10 шодо відповідності позивача займаній посаді. З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог і вони підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, ГУНП в Одеській області, Атестаційної комісії №10 Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Визнати протиправними та скасувати рішення (висновок) ГУНП в Одеській області в частині включення ОСОБА_1 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, що складений на виконання підпункту 1 пункту 3 Наказу Національної поліції від 29.01.2016 року № 133 « Про організацію проведення атестування поліцейських ГУНП в Одеській області».

Визнати протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо проведення атестації ОСОБА_1, що виразились в порушенні вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом МВС від 17.11.2015 № 1465 при організації та проведенні атестування ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії ГУНП в Одеській області від 17.03.2016 року та зазначене в розділі IV «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)» атестаційного листа, а саме: «4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність», яке прийняте стосовно ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Головуючий суддя Н.В.Бжассо

Судді Я.В. Балан

ОСОБА_17