Справа № 815/2012/16
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2016-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2012/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участі третіх осіббез самостійних вимог на предмет спору ТОВ «СК Фамільний дім», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування містобудівних умов та обмежень від 24.03.2015 року та декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.12.2015 року,-

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участі третіх осіббез самостійних вимог на предмет спору ТОВ «СК Фамільний дім», ОСОБА_2, ОСОБА_3.в якому позивач просив суд:

Визнати протиправними та скасувати:

-містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 видані Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради від 24.03.2015 року №57;

-реєстрацію декларації № ОД 94 від 16.12.2015 року про початок виконання будівельних робіт , зареєстровану Департаментом державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в грудні 2015 року на земельній ділянці розташованій за адресою м. Одеса, 2-й провулок Сурикова,2 розпочато проведення будівельних робіт. З усних пояснень осіб, які проводили дані роботи, стало відомо, що вони є представниками ТОВ «СК Фамільний Дім», яке розпочинає на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, будівництво 9-поверхового житлового будинку на 99 квартир, загальною площею 512 кв.м.

З офіційних джерел мережі інтернет позивачу стало відомо, що ТОВ «СК Фамільний Дім», проводить будівельні роботи на підставі декларації про початок будівельних робіт ОД 94 від 16.12.2015 року.

Також позивач зазначив, що цільове призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позивач вважає, що під час оформлення необхідної будівельної документації щодо здійснення будівництва багатоповерхового будинку за адресою: м. Одеса, пров.2 Сурікова,2, ТОВ «СК Фамільний дім » надало недостовірні, неповні відомості, що призвело до вчинення протиправних дій посадовими особами Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради та Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області у вигляді реєстрації та видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки і декларації про початок будівельних робіт.

Тому позивач вважає, що є всі підстави для визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 24.03.2015 року № 57, декларації про початок будівельних робіт ОД 94 від 16.12.2015 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві (т.1а.с.6-14).

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися про день час та місце слухання справи повідомлялися завчасно та належним чином. Від представників відповідачів до суду письмових заперечень на адміністративний позов не надходило.

Представник третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надав суду письмові пояснення (т.1 а.с. 119-127) в обґрунтування яких зазначив, що треті особи є власниками суміжної ділянки на якій здійснюється «СК Фамільний Дім» будівництво із улаштуванням фундаменту майбутнього багатоквартирного будинку безпосередньо по межі земельних ділянок взагалі без дотримання будь-яких нормативних відстаней.

Також представник третіх осіб вважає, що є очевидні порушення вимог містобудівного законодавства, допущені при реєстрації та видачі забудовнику вихідних документів та документів, які надають право на початок будівельних робіт.

Представник третьої особи ТОВ «СК Фамільний Дім» надав суду письмові пояснення (т.1 а.с. 102-107) в обґрунтування яких зазначив, що при зверненні до Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області з метою реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт ТОВ «СК Фамільний Дім» дотрималося всіх вимог законодавства до складання та оформлення декларації про початок виконання будівельних робіт про, що свідчить її реєстрація уповноваженими органами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «СК Фамільний Дім» розпочато будівництво 9-ти поверхового житлового будинку на 99 квартир на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Суд встановив, що Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області зареєстрував Декларацію про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, нове будівництво ІІІ категорії складності ( т. а.с.110).

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки видані Управлінням архітектури та містобудівництва за № 01-06/274 від 24.03.2015 року для будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 (т.1 а.с.108-109).

Також суд встановив, що документом який підтверджує право власності або користування земельною ділянкою за адресою м. Одеса, пров. Сурикова-2, є свідоцтво про право власності на земельну ділянку індексний номер 29672741 від 18.11.2014 року для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на гр.. ОСОБА_4, площею 0,0998 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, договір користування земельною ділянкою для забудови (суперфіцію) від 23.03.2015 року, між ОСОБА_4 та ТОВ «СК Фамільний Дім» (т.1 а.с.112,117-118).

Вирішуючи спір по суті, суд, керуючись законодавством у сфері містобудівної діяльності, частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, виходить з того, що оскільки позивачем як спосіб захисту порушеного права обрано оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, Одеський окружний адміністративний суд досліджуючи надані сторонами докази повинен встановити відповідність спірного рішення чинному законодавству.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Зазначені критерії є вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Департамент ДАБІ в Одеській області - територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції України утворений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року № 150 та діє на підставі Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, затвердженого наказом № 230 від 01.10.2014 року на території Одеської області.

Таким чином, Департамент ДАБІ в Одеській області наділений відповідними повноваженнями щодо здійснення державного-архітектурно будівельного контролю в межах Одеської області.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів будівництва регламентована Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553.

Згідно з ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Згідно з ч. 10 ст. 39 Закону"Про регулювання містобудівної діяльності" замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Що стосується недостовірності відомостей у декларації суд зазначає, що дана позиція позивача не підтверджується та спростовується наступними доказами у справі.

У якості фактичних обставин для скасування декларації позивач вказує на те, що зазначені ТОВ «Фамільний Дім» в ній дані, недостовірні, посилаючись при цьому на те, що в декларації вказано, що технічний нагляд здійснився особою ОСОБА_5 у якого на дату подання декларації сертифікат був не дійсний, розбіжність в індексних номерах документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку. Також позивач вказує на порушення будівельних норм зокрема, вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування й забудова міських і сільських поселень». Разом з тим, вказані позивачем обставини спростовуються наступними доказами.

Відповідно з роздруківками з мережі Інтернет суд встановив, що на офіційному сайті Гільдія інженерів технічного нагляду за будівництвом об'єктів архітектури міститься список атестованих інженерів технічного нагляду за 20142-2016 роки на 31.05.2016 року. У вказаному списку під номером 3944 знаходиться інженер технічного нагляду ОСОБА_5 кваліфікаційний сертифікат № ІТ004191, який видано безстроково (а.с.114).

Стосовно розбіжностей в індексних номерах документів, які підтверджують право власності на зазначену земельну ділянку суд зазначає, що свідоцтво про право власності та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень є різними документами про, що навіть свідчить їх назва, та не можуть бути під однаковими індексними номерами.

За своїм змістом вони мають фактично однакову інформацію, але свідоцтво про право власності лише відкриває власника нерухомого майна, а витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно має розширену інформацію відносно існування обтяжень та процесу реєстрації права власності.

Щодо тверджень позивача про недостовірність відомостей про цільове призначення земельної ділянки суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 19 ЗК України встановлює вичерпний перелік категорій земель в Україні за своїм цільовим призначенням. Зокрема: « 1. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Зміну цільового призначення встановлює стаття 20 ЗК України.

Відповідно до частини першої цієї статті «Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення».

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно цільове призначення земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пр.-2-й Сурікова,2, - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (том І, ст.17).

Згідно з містобудівними умовами та обмеженнями забудови земельно ділянки УАМ Одеської міської ради №01-06/274 від 24.03.2015р. (на які є посилання в спірній декларації) цільове призначення земельної ділянки - багатоквартирна житлова та громадська забудова (том ІІ, а.с.19). В графі щодо документу , який підтверджує право користування земельною ділянкою вказано договір користування земельною ділянкою (для забудови) (суперфіцію) від 23.03.2015р.

З аналізу зазначених вище норм права та на підставі встановлених обставин суд дійшов висновку, що поняття забудова та експлуатація житлових будинків і споруд, так само як і багатоквартирна житлова та громадська забудова відносяться до однієї категорії земель за основним цільовим призначенням.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 , виданих Управлінням архітектури та містобудування суд вважає, що вона не належить до задоволення з наступних підстав.

Так, позивач вважає, що підставою для скасування містобудівних умов та обмежень забудови зазначеної вище земельної ділянки є порушення будівельних норм та невідповідність діючому Генплану.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно з п. 2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, який затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07 липня 2011 року №109, підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Статтею 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Статтею 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що основними складовими вихідних даних для будівництва є містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що Містобудівні умови та забудови земельної ділянки за адресою м. Одеса, пров. Сурикова-2, затверджені за № 01-06/274 від 24.03.2015 року, тобто ТОВ «Фамільний Дім» виходив при складанні Містобудівних умов з Генерального плану м. Одеси, що був затверджений постановою Ради Міністрів УСРС № 37 від 31.01.1989 року, який був чинним на момент реєстрації та видачі Містобудівних умов вказаної забудови.

Суд зауважує, що новий генеральний план міста Одеси був затверджений рішенням Одеської міської ради 25.03.2015 року № 6489-VІ, тобто, після видачі та реєстрації Містобудівних умов.

На підтвердження порушення будівельних норм, позивач надав в матеріали справи висновок спеціаліста ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №001034 від 19.12.2012р.); номер висновку - 25-07/16 від 25.07.2016р. «ПП Проект», (том ІІІ, а.с.113-116). В своєму висновку спеціаліст визначає чи відповідає будівництво багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 чинним будівельним нормам.

У вступній частині висновку зазначені вихідні дані: містобудівні умови та обмеження будівництва багатоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1; декларація про початок виконання будівельних робіт на об'єкт третьої категорії складності - 9-ти поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1; свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, від 18.11.2015р.

У дослідницькій частині спеціаліст зазначає, що проводив візуальне дослідження із сусідньої земельної ділянки за адресою: С.Ріхтера (мин. Щорса), 4; 4а.

Відповідно до заключної частини висновку спеціаліст ОСОБА_6 (реєстраційний номер атестаційних осіб 978) зазначає:

1.Зазначений об'єкт не відповідає чинній містобудівній документації -генеральному плану м.Одеси, який передбачає можливість будівництва на даній земельній ділянці одноквартирних житлових будинків. Дана обставина не є порушенням, однак для прийняття містобудівних рішень для яких є необхідними уточнення чинної містобудівної документації, видачі містобудівних умов та обмежень передує розробка та розгляд детального плану території, який направлений на колегіальне прийняття рішень з містобудівних питань із залученням містобудівної громади міста.

2.Розриви між об'єктом, що будується та існуючими будівлями не відповідають нормативним розривам, зокрема ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та будівництво міських та сільських заселень». Розриви стосуються побутових та пожежних розривів.

Оцінюючи даний доказ, суд вважає, що методи дослідження викликають сумніви щодо встановлених розривів із зазначенням конкретної відстані між ними. Так, у висновку спеціаліст робить посилання на п.3.13 ДБН 360-92: «При розміщенні 9 - 16-поверхових житлових будинків суміжно з кварталами садибної забудови, що зберігається, відстань між садибним будинком і довгими сторонами багатоповерхового будинку приймається не меншою за висоту будинку, що зводиться». Разом з тим, як зазначено в його дослідницькій частині, дослідження проводилося візуально із сусідньої ділянки, тобто без застосування інструментального методу дослідження за допомогою вимірювальних приладів.

Також в дослідницькій частині висновку зазначено: « …з урахуванням проектних рішень балконів, відстань до частини будівлі, що виступає до межі ділянки складає 0,3 м…» Однак, з огляду на висновок спеціаліста, серед вихідних даних не вказана проектна документація, що свідчить про те, що вона не досліджувалася.

Крім того, відповідно до п. 5.1.4. наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» для вирішення питань: про відповідність об'єктів нерухомого майна вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (містобудівним, протипожежним, санітарно-гігієнічним тощо); відповідність виконаних будівельних робіт (окремих елементів об'єктів, конструкцій, виробів, матеріалів) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо) - експерту необхідно надати проектну та первинну звітну та виробничу документацію.

Також суд зазначає, що у заключній частині висновку спеціаліст робить посилання на генеральний план міста Одеси, який не був чинним на момент реєстрації та видачі містобудівних умов.

Впродовж судового розгляду справи на запитання суду про необхідність призначення судової експертизи сторони вказали на відсутність такої необхідності.

Таким чином, суд робить висновок про недостатність доказів порушення будівельних норм.

Крім того, впродовж розгляду справи, на думку суду, позивач не надав підтверджуючих доказів щодо порушення безпосередньо його прав. Так, в позовній заяві позивач зазначає, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 Однак, позивач не надав жодного доказу, яким чином будівництво за адресою: АДРЕСА_1 впливає на існуючу будівлю за адресою АДРЕСА_2., чи межують ділянки між собою, якщо так, то на якій відстані, як близько. Суд зауважує, що позивач не надав ніяких доказів на підтвердження його права проживання, права власності чи права користування на будинок та земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАСУ : «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням , дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, дійшов до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, не довів порушення його безпосередніх прав, а тому адміністративний позов не належить до задоволення.

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не залучав та не призначав проведення судових експертиз, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 86, 94,128, 159-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.Я. Бойко