Справа № 813/2519/16
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року справа № 813/2519/16

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю представника позивача - Бардин Р.І.

представника відповідача - Рибак Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" до Львівської митниці ДФС України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" звернулося до суду з позовом до Львівської митниці ДФС України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просить суд зобов'язати відповідача вчинити передбачені чинним законодавством дії щодо повернення позивачу надміру сплачених 8 947,91 грн. ввізного мита та 37 581,32 грн. податку на додану вартість, сплачених при митному оформленні товару відповідно до митних декларацій №/2013/039298 від 04.11.2013р., №/2013/039297 від 04.11.2013р., №/2013/039314 від 04.11.2013р., №/2013/039312 від 04.11.2013р., №/2013/039392 від 05.11.2013р., №/2013/039390 від 05.11.2013р., №/2013/039400 від 05.11.2013р., №/2013/040038 від 08.11.2013р., №/2013/040039 від 08.11.2013р., №/2013/040037 від 08.11.2013р., №/2013/039859 від 08.11.2013р., №/2013/044463 від 11.12.2013р., №/2013/046629 від 24.12.2013р., №/2013/046586 від 24.12.2013р., №/2013/046589 від 24.12.2013р., №/2013/046604 від 24.12.2013р., №/2013/004082 від 13.02.2014р., №/2013/004623 від 18.12.2014р., №/2013/005108 від 22.02.2014р. шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у вантажно - митних деклараціях, на підставі яких митним органом було здійснено розмитнення товару, зазначена митна вартість товару на підставі резервного методу визначення митної вартості, відповідно до рішення Львівської митниці про корегування митної вартості №209000003/2013/200202/2 від 04.11.2013 року, проте це рішення визнано протиправним та скасовано рішенням Львівського окружного адміністративного суду по справі №813/737/14 від 05.11.2015 року та залишено без змін Львівським апеляційним адміністративним судом України від 04.04.2016 року по справі №876/693/16 та Вищим адміністративним судом України від 16.06.2016 року по справі К/800/11598/16. Внаслідок протиправної відмови в митному оформленні(випуску) товарів позивачем надмірно сплачено до Державного бюджету України ввізного мита на суму 8 947,91 грн. та податку на додану вартість на суму 37 581,32 грн. Позивач звернувся із відповідною заявою про повернення надмірно сплачених коштів, проте відповідач відмовив у задоволенні заяви, зазначивши, що для повернення грошових коштів необхідно провести податкову перевірку з метою завершення процедури контролю правильності визначення митної вартості товарів. Позивач стверджує, що виконав всі передбаченні законом вимоги з метою повернення надмірно сплачених коштів та відповідач мав всі законні підстави для складення висновку про повернення коштів.

Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, тому немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплаченими. Рішення про відмову у митному оформленні та визначення митної вартості товарів щодо конкретної партії товару митницею не приймались, безпідставними є доводи про наявність факту надмірної сплати митних платежів за оформлення митними деклараціями, щодо яких декларантом добровільно визначено митну вартість.

Відповідач вважає, що підстави для повернення надмірно сплачених коштів є лише за оформленою митною декларацією від 04.11.2013 р. № 209140000/2013/039312. Щодо всіх інших митних декларацій, перелічених у листах позивача, митним органом було визнано митну вартість, визначену та заявлену декларантом. Відповідач зазначає, що позиція митниці узгоджується із позицією судів вищих інстанцій у справах з аналогічним предметом спору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених в письмовому запереченні. Просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа не забезпечила явки представника в судове засідання, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

09.12.2011 року укладено договір №ACP/C/CNT/30/2011 між Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕйСіПі Польська" договір поставки рідкого діоксиду вуглецю (CO2). Згідно договору від 09.12.2011 року №ACP/C/CNT/30/2011 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" імпортувало на митну територію України 01.11.2013 року діоксид вуглецю(CO2), зріджений, охолоджений, який використовується в промисловості, в автоцистерні.

04.11.2013 року Львівською митницею ДФС складено картку про відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №209140000/2013/00932, у якій зазначено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів через неможливість завершення митного оформлення, згідно внесених змін у гр. 12, 45, 44 ВМД ст.55 МКУ, постанови КМУ від 21.05.2012 року №450.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2015 року у справі №813/737/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙСІПІ Україна» до Львівської митниці ДФС визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Міндоходів від 04.11.2013 № 29000003/2013/200202/2 про коригування митної вартості.

19.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЙСІПІ УКРАЇНА" подало до Львівської митниці ДФС заяву про повернення платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету. У своїй заяві позивач просив повернути йому надмірно сплачені 8 947,91 грн. ввізного мита, 37 581,32 грн. податку на додану вартість, сплачених при митному оформленні товару відповідно до митних декларацій № /2013/039298 від 04.11.2013р., № /2013/039297 від 04.11.2013р., №/2013/039314 від 04.11.2013р., №/2013/039312 від 04.11.2013р., №/2013/039392 від 05.11.2013р., №/2013/039390 від 05.11.2013р., №/2013/039400 від 05.11.2013р., №/2013/040038 від 08.11.2013р., №/2013/040039 від 08.11.2013р., №/2013/040037 від 08.11.2013р., №/2013/039859 від 08.11.2013р., №/2013/044463 від 11.12.2013р., №/2013/046629 від 24.12.2013р., №/2013/046586 від 24.12.2013р., №/2013/046589 від 24.12.2013р., №/2013/046604 від 24.12.2013р., №/2013/004082 від 13.02.2014р., №/2013/004623 від 18.12.2014р., №/2013/005108 від 22.02.2014р. шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача.

Львівською митницею ДФС листом від 01.07.2016 року №9904/10/13-70-19/43 надано відповідь проте, що з метою прийняття висновку про наявність чи відсутність надмірної сплати до бюджету податків, а також про їх розмір, митницею вносилася пропозиція щодо можливості проведення Головним управління ДФС у м. Києві документальної перевірки правильності обчислення декларантом митної вартості товару діоксид вуглецю(CO2) після скасування судом рішення про корегування митної вартості від 04.10.2013 року №209000003/2013/900161/2.

За результатами отриманої інформації від Головного управління ДФС у м. Києві, у митниці наявні підстави повернути надмірно сплачені кошти за оформленою митною декларацією від 04.10.2013 року №209140000/2013/035231, у графі 44 якої зазначено рішення про корегування митної вартості від 04.10.2013 року №209000003/2013/900161/2 та зазначило, що для повернення надмірно сплачених коштів, відповідачу необхідно подати нову заяву із зазначенням сум надмірно сплачених коштів за оформленою митною декларацією від 04.10.2013 року №209140000/2013/035231, що виникли в результаті скасування судом рішення про корегування митної вартості від 04.10.2013 року №209000003/2013/900161/2.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з вимогою про зобов'язання відповідача вчинити, передбачені законодавством дії, щодо повернення позивачу помилково та (або) надміру сплачених коштів при митному оформленні товару відповідно до митних декларацій шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок ТзОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА".

Суд при вирішенні спору по суті, виходить з такого.

Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультації із органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості товару, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару мають право приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань.

Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до ст. 269 Митного кодексу України - за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган) доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборі допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення.

Відповідно до п. 37 Положення про митні декларації, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 № 450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:

- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів: частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також ; випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення і митним органом;

- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування з формою згідно з додатком 4.

Статтею 301 Митного кодексу України встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.43.1. ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до вказаної статті та ст.301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з п.43.3. ст.43 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Бюджетного кодексу України та статтей 43,102 Податкового кодексу України розроблено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007р. № 618, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007р. за № 1097/14364 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

При цьому, заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи та напрям перерахування коштів: а) для повернення платнику податків - на поточний рахунок платника податків в установі банку; б) для подальших розрахунків як передоплата або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на банківський рахунок 2603; г) для погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, незалежно від виду бюджету.

Як вже встановлено судом, позивач 19.04.2016 року звернувся до Львівської митниці ДФС із заявою про повернення платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету шляхом перерахування таких коштів на поточний рахунок ТзОВ "ЕЙСІПІ УКРАЇНА".

Сторонами визнається обставина щодо сплати позивачем до Державного бюджету України відповідних сум ввізного мита в розмірі 8 947,91 грн., 37 581,32 грн. податку на додану вартість, сплачених при митному оформленні товару відповідно до митних декларацій № /2013/039298 від 04.11.2013р., № /2013/039297 від 04.11.2013р., №/2013/039314 від 04.11.2013р., №/2013/039312 від 04.11.2013р., №/2013/039392 від 05.11.2013р., №/2013/039390 від 05.11.2013р., №/2013/039400 від 05.11.2013р., №/2013/040038 від 08.11.2013р., №/2013/040039 від 08.11.2013р., №/2013/040037 від 08.11.2013р., №/2013/039859 від 08.11.2013р., №/2013/044463 від 11.12.2013р., №/2013/046629 від 24.12.2013р., №/2013/046586 від 24.12.2013р., №/2013/046589 від 24.12.2013р., №/2013/046604 від 24.12.2013р., №/2013/004082 від 13.02.2014р., №/2013/004623 від 18.12.2014р., №/2013/005108 від 22.02.2014р.

Згідно рішення про коригування митної вартості №209000003/2013/900161/2 здійснено митне оформлення 19 митних декларацій від 04.10.2013 року. Випуск товарів у вільний обіг здійснено згідно ч.7 ст.55 МКУ шляхом надання гарантій.

Рішення про коригування митної вартості товарів приймались щодо товару заявленого за митною декларацією №209000003/2013/200202/2 від 04.11.2013. Рішення щодо інших оформлених партій товару за вказаними у листах підприємства митних деклараціях, Львівською митницею не приймалися, тобто декларантом заявлялася митна вартість визначена ним самостійно.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.02.2016 року. «Аналізуючи зазначені норми права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України дійшла правового висновку, який полягає в тому , що декларант має право оскаржити до митного органу вищого рівня та/або до суду рішення митного органу щодо визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Якщо митний орган самостійно не приймав рішення про визначення митної вартості товарів і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом та методом її визначення, який застосовував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам митного законодавства, а відтак і підстав визнавати сплачені суми митних платежів чи їх частину помилково та/або надміру сплачених немає.»

Постановою Львівського окружного адміністративного суду №813/737/13-а та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду України №876/693/16 скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості №209000003/2013/200202/2 від 04.11.13.

Отже, суд, оцінюючи докази які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачеві в задоволенні заяви про повернення помилково та/або надмірно сплачених сум ввізного мита та податку на додану вартість. З огляду на це, суд не вбачає підстав для зобов'язання відповідача вчинити передбачені законодавством дії щодо повернення позивачеві помилково та/або надмірно сплачених платежів 8 947,91 грн. ввізного мита, 37 581,32 грн. податку на додану вартість, сплачених при митному оформленні товару відповідно до митних декларацій № /2013/039298 від 04.11.2013р., № /2013/039297 від 04.11.2013р., №/2013/039314 від 04.11.2013р., №/2013/039312 від 04.11.2013р., №/2013/039392 від 05.11.2013р., №/2013/039390 від 05.11.2013р., №/2013/039400 від 05.11.2013р., №/2013/040038 від 08.11.2013р., №/2013/040039 від 08.11.2013р., №/2013/040037 від 08.11.2013р., №/2013/039859 від 08.11.2013р., №/2013/044463 від 11.12.2013р., №/2013/046629 від 24.12.2013р., №/2013/046586 від 24.12.2013р., №/2013/046589 від 24.12.2013р., №/2013/046604 від 24.12.2013р., №/2013/004082 від 13.02.2014р., №/2013/004623 від 18.12.2014р., №/2013/005108 від 22.02.2014р.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено 16.08.2016 року.