Справа № 2а-14155/09/0570
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2010-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Масло І.В
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2010 року справа №2а-14155/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Міронової Г.М.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Турко І.Б.

за участю представників від:

позивача: ОСОБА_3, за довіреністю від 21.09.2009р.

відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю від 17.08.2009р.

розглянувши у відкритому судовому Державної податкової інспекції

засіданні апеляційну скаргу у Ленінському районі м. Донецька

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 24 березня 2010 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«СЛОБО-ДА»

до Державної податкової інспекції

у Ленінському районі м. Донецька

про скасування рішень про застосування штрафних

(фінансових) санкцій № від 11серпня

2009 р. на суму 7685,00 грн., № від 11

серпня 2009 р.на суму 18355,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОБО-ДА»(надалі ТОВ «СЛОБО-ДА») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Донецька (надалі ДПІ у Ленінському районі) про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 11 серпня 2009 року на суму 7685,00грн., № від 11 серпня 2009 на суму 18355,00грн. (арк. спр. 3-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2009 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (арк. спр. 1).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2010 року позовні вимоги ТОВ «СЛОБО-ДА»задоволені, скасовані рішення ДПІ у Ленінському районі про застосування до ТОВ «СЛОБО-ДА»штрафних (фінансових) санкцій № від 11 серпня 2009 року на суму 7685,00грн. та № від 11 серпня 2009 року на суму 18355,00грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «СЛОБО-ДА»судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40грн. (арк. спр. 179-183).

Суд першої інстанції мотивував прийняте рішення тим, що ДПІ у Ленінському районі не доведена правомірність прийнятих рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України та відповідачем були допущені порушення в ході проведення перевірки. Суд першої інстанції також зазначив, що під час перевірки жоден факт не проведення розрахункової операції через РРО не був встановлений представниками відповідача, які проводили перевірку, оскільки не проведення розрахункових операцій через РРО мали місце до початку проведення перевірки та не може бути підставою для застосування до субєкта господарювання штрафних санкцій.

ДПІ у Ленінському районі подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2010 року у адміністративній справі №2а-14155/09/0570 (арк. спр. 186-187).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що не проведення розрахункових операцій через РРО, які мали місце до початку проведення перевірки не може бути встановлено актом перевірки та не може бути підставою для застосування до субєкта господарювання штрафних санкцій. На думку скаржника посадові особи інспекції повинні відображати в акті перевірки всі порушення, які виявлені під час її проведення, не залежно від того, мали вони місце до її початку чи після.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушення ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, не надав оцінку поясненням свідків.

Також, скаржник вважає, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку та порушенням п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про те, що надані позивачем до суду накладні, податкові накладні, видаткові накладні є належними доказами по справі, які спростовують висновки інспекції про порушення обліку товарних запасів. Відповідач вважає, що судом не надано оцінку жодному з цих доказів, не визначено яким чином вони підтверджують оприбуткування саме тих товарів, які знаходились в ресторані станом на 24 липня 2009 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив всі обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. На думку позивача, не існує законних підстав, які дозволяють посадовим особам податкового органу фіксувати порушення на підставі своєї особистої думки, без документального підтвердження. Позивач також посилається на помилковість висновків перевіряючих стосовно того, що товар не підтверджений під час перевірки первинними документами не облікований.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(із змінами та доповненнями) (далі Закон №265), Положенням про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України №637 від 15 грудня 2004 року (далі - Положення), Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»№436 від 12 червня 1995 року (далі - Указ), Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 12 серпня 2008 року №534 (із змінами і доповненнями) (далі - Методичні рекомендації).

З матеріалів справи (арк. спр. 8-11) вбачається, що ДПІ у Ленінському районі актом перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 30 липня 2009 року при перевірки ресторану «Дерёвня», який належить ТОВ «СЛОБО-ДА», встановлені порушення п.1, 12 ст.3 Закону № 265 (в редакції Закону України № 1776-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями) та п.2.2, п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15 грудня 2004 року. Відповідно до зазначеного акту перевірки викладені порушення виразилися у тому, що в ході проведення перевірки був встановлений факт не проведення розрахункової операції через РРО, а саме:

20.07.2009 року зроблено та отримано замовлення згідно рахунку № 15885, по якому сплачено 958 грн. (зроблений на комп'ютері без найменування підприємства та підпису офіціантки ОСОБА_5).

23.07.2009 року зроблено замовлення на суму 79 грн., операція через РРО не проведена, розрахунковий документ не наданий.

23.07.2009 року зроблено замовлення на банкет та внесена сума передплати 500 грн., що відображено у графі замовлення «завдаток», офіціант не представився, відобразив загальну суму замовлення без вказівки ціни страв, в меню та у замовленні найменування та реквізити підприємства не вказані, чек на надавався.

В результаті перевірки контрольних стрічок встановлено, що вказані розрахунки відображені в контрольних стрічках, тобто через РРО не проводилися. При перевірці касової книги встановлено, що всі готівкові кошти оприбутковані до каси в розмірі виручки згідно знятих Х- звітів, розрахунки на суми 958 грн., 79 грн., 500 грн. в Х - звітах відсутні.

11.08.2009 року начальником ДПІ у Ленінському районі було прийняте рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 18 355 грн. за порушення позивачем пп. 1, 12 ст. 3 Закону №265 (а.с. 7).

Також, 11.08.2009 року начальником ДПІ у Ленінському районі було прийняте рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 7 685грн. за порушення позивачем п. 2.6 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року.

Судом першої інстанції встановлено (арк. спр. 8) та не оспорюється сторонами, що перевірку було розпочато 24 липня 2009 року о 14:26, а порушення було виявлено 20 та 23 липня 2009 року, тобто до початку проведення перевірки.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 04 грудня 1990 року № 509 "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон № 509) органи державної податкової служби України у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, іншими нормативно-правовими актами органів державної влади.

Перевірки з питань здійснення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання встановленого порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, проводяться відповідно до повноважень органів державної податкової служби, визначених Законом № 509.

Відповідно до статті 15 Закону № 509 контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Згідно зі статтею 16 Закону № 509 контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Зокрема, пунктом 2 статті 11 цього Закону встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України від 06 липня 1995 року № 265 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон № 265). Так статтями 15 та 16 Закону № 265 визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

Слід зазначити, що статтею 111 Закону № 509 визначені підстави та порядок проведення планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) і у зв'язку з цим, ці норми не поширюються на перевірки щодо контролю за дотриманням вимог Закону N 265, який регулює питання порядку проведення розрахунків і не відноситься до законодавства з питань оподаткування.

При здійсненні контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), органи державної податкової служби керуються вимогами Закону N 265, яким контроль за проведенням готівкових розрахунків покладено на органи державної податкової служби, статтею 112 Закону N 509, в частині дотримання умов допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових перевірок.

Таким чином, податкова служба має право здійснювати контроль за дотриманням порядку проведення розрахункових операцій шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до ст. 112 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано сторонами під час апеляційного розгляду справи, що направлення на проведення перевірки були отримані директором ТОВ «СЛОБО-ДА»24 липня 2009 року (арк. спр. 96-97), в день проведення перевірки.

Таким чином, порушення, викладені в акті перевірки, встановлені до початку проведення перевірки й не можуть бути встановлені саме цим актом перевірки та не можуть бути підставою для застосування до субєкта господарювання штрафних санкцій.

Стосовно посилань апелянта на те, що суд першої інстанції не надав оцінку поясненням свідків, колегія суддів зазначає наступне.

В мотивувальній частині постанови суду першої інстанції надано відповідну оцінку показанням свідків. Судом першої інстанції описані показання свідків, які свідчать про те, що вони 20 липня 2009 року вечеряли у ресторані «Деревня», ОСОБА_6 розплатилася, але їй не було видано чек. Також, 23 липня 2009 року було зроблено замовлення на банкет у сумі 500 грн., але ніяких розрахункових документів свідкам не надано. Зазначеним показанням свідків судом першої інстанції надано відповідну оцінку, але вони не прийняти судом до уваги, оскільки встановлені не під час проведення перевірки.

Крім цього, судова колегія зазначає, що відповідно до вимог ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з'ясувати у справі.

Але, з матеріалів справи вбачається, що свідок ОСОБА_7 (арк. спр.49) здійснював перевірку (арк. спр. 8-11), за результатами якої було прийняті рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 11серпня 2009 р. на суму 7685,00 грн., № від 11 серпня 2009 р. на суму 18355,00 грн. Тобто, обставини, про які він свідчив, стали складовою частиною акту субєкта владних повноважень, який він склав та який у подальшому став підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій. Отже, вказаний свідок є заінтересованою особою та його показання не можуть бути використані для визначення правомірності рішень субєкта владних повноважень.

До матеріалів справи (арк. спр.33-34) відповідачем долучено бланк замовлення у якості доказу підтвердження факту передачі та отримання грошових коштів, які надійшли готівкою у сумі 79,00грн. та 500,00грн. у вигляді попередньої оплати за банкет.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що на даному листі відсутні буд-які реквізити, які свідчать про здійснення замовлення на банкет саме у позивача. Зазначений лист не можливо прийняти до уваги як лист замовлення, оскільки на ньому не зазначено назву документа, найменування субєкта господарювання, дату здійснення замовлення, відсутні також підпис, П.І.Б. працівника, який прийняв замовлення.

Також, до матеріалів справи (арк. спр. 32) відповідачем долучено копію розрахунку від 20 липня 2009 року №15885 з метою підтвердження факту передачі та отримання грошових коштів у сумі 958,00грн.

Але, на даному розрахунку відсутні буд-які реквізити, які свідчать про видачу цього документу саме позивачем, зазначено лише те, що обслуговування здійснювала ОСОБА_5. З матеріалів справи (арк. спр. 74) вбачається, що станом на 24 липня 2009 року ОСОБА_5 в штаті працівників ТОВ «СЛОБО-ДА»не значиться.

Тобто, зазначений документ не може бути прийнятий судом до уваги у якості доказу факту отримання грошових коштів у сумі 958,00грн. саме позивачем.

Щодо посилань відповідача на відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, що є порушенням порядку ведення бухгалтерського обліку та порушенням п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції стосовно не підтвердження документально відповідачем факту зазначеного порушення з огляду на наступне.

Відповідно до глави 5 Методичних рекомендацій передбачено, що фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей), визначені при обстеженні приміщень суб'єкта господарювання, під час перевірки відображаються у відомості про результати контролю за повнотою оприбуткування, реалізації та фактичні залишки запасів (товарно-матеріальних цінностей) (далі - Відомість), форму якої наведено у додатку 3 до Методичних рекомендацій.

У Відомості зазначаються назва та код суб'єкта господарювання, адреса, назва й адреса господарського обєкта, інформація про підставу проведення перевірки, дата та час початку і завершення перевірки, інформація про результати перевірки.

Перед проведенням перевірки у матеріально відповідальної особи береться розписка щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), включення у товарні звіти всіх видаткових і прибуткових І документів на цінності. Розписка є невід'ємною частиною Відомості.

Як вбачається з матеріалів справи, відомість та розписка, складання яких є обов'язковим для встановлення порушення, передбаченого п. 12 ст. 3 Закону, відсутні.

Стосовно стверджень апелянта, що суд дійшов помилкового висновку про те, що надані позивачем до суду накладні, податкові накладні, видаткові накладні є належними доказами по справі, які спростовують висновки інспекції про порушення обліку товарних запасів колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано наявними матеріалами у справі, що податковим органом під час перевірки не аналізувалися бухгалтерські та інші первинні документи, які б свідчили про порушення обліку товарних запасів.

Крім того, відповідні накладні, податкові накладні, видаткові накладні були надані позивачем до суду під час розгляду справи у суді першої інстанції та містяться у матеріалах справи (арк. спр. 14-24).

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2010 року по адміністративній справі № 2а-14155/09/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2010 року по адміністративній справі № 2а-14155/09/0570 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені у судовому засіданні 28 травня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання ухвали у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена та підписана колегією суддів 01 червня 2010 року.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді Г.М. Міронова

ОСОБА_2