Справа № 164/1514/16-а
Суддя: Ониско Р. В.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 164/1514/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року. Суддя Маневицького районного суду Волинської області Ониско Р.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання його вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання його вчинити певні дії.

Свій позов обгрунтовує тим, що їйвідмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-УІІ у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 «з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру», не призначаються та не перераховуються». Про прийняте органом Пенсійного фонду рішення її було повідомлено 9 червня 2016 року шляхом направлення розпорядження управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі № 13 від 06.06.2016 р. Разом з тим, 25.07.2016 відповідачем їй вручено лист № 2932/02-39 від 25.07.2016 із наказом № 107 від 25 липня 2016 «Про скасування розпорядження № 13 від 06.06.2015 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1», яким скасовано оспорюване нею розпорядження управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі № 13 від 06.06.2016 р. та вручено нове розпорядження управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі № 15 від 25.07.2016 р. згідно якого відповідачем у призначенні пенсії їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 «з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про прокуратуру», не призначаються та не перераховуються». В цьому ж розпорядженні зазначено, як ще одну підставу відмови в

призначенні пенсії: «згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 прокурорський стаж на день звернення склав 7 років 4 місяці 4 дні», оскільки «до прокурорських посад відносяться посади зазначені у статті 15 цього Закону». Дії Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі, які викладені в розпорядженні №15 від 25.07.2016 р. безпідставно позбавляють її права на пенсійне забезпечення за вислугу років і є неправомірними. Зокрема, рішення органу Пенсійного фонду про відмову на пенсійне забезпечення ґрунтується виключно на нормах Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213 та не взято до уваги введений з 15.07.2015 року в дію Закон України «Про прокуратуру» в редакції від 14 жовтня 2014 року, яким визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України. Вказана норма є діючою (це підтверджує той факт, що до ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» після 01.06.2015 вносилися зміни, зокрема Законом № 911-У11 від 24.12.2015). Просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області (або його правонаступника) щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області (або його правонаступника) зарахувати до стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 5 місяців та 6 днів (станом на 30 травня 2016 року, тобто на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії), що дає право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», із 25 грудня 1995 року, тобто з часу роботи в прокуратурі, а також призначити їй пенсію за вислугою років з 30.05.2016 року, тобто з моменту звернення.

Відповідно до ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 19.07.2016 року судовий розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку скороченого провадження.

В поданих запереченнях відповідач УПФУ в Маневицькому районі не визнає позову і посилається на те, що ОСОБА_1 . відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, оскільки в останньої відсутній стаж прокурора для нарахування пенсії. Стаж роботи на посадах стажиста, на посадах помічників та старших помічників прокурорів не зараховується до прокурорського стажу. Прокурорський стаж позивача на час звернення до УПФУ становив 7 років 4 місяці 4 дні. Відповідно до п.5 " Прикінцевих положень" ЗУ " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.202015 року " № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до ЗУ "Про прокуратуру". Оскільки такого закону не прийнято з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Соціальні гаранті працівників прокуратури, в тому числі на пенсійне забезпечення, не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства. Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі при прийнятті розпорядження № 15 від 25.07.2016 вийшло

за межі своїх повноважень стосовно тлумачення Закону. Такими повноваженнями наділений Конституційний Суд України (ст. 147 Конституції України), а визначення понять окремих термінів зазначається в Законах України, які приймаються Верховною Радою України. Так пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури встановлено нормами ст. 50-1 Закону України « Про прокуратуру» від 05.11.1991 р- № 1789-ХІІ та нормами ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» вія 14.10.2014 року № 1697-УІІ. Згідно ст. 50-1 Закону «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців. Поряд з цим, згідно з частиною шостою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у ст. 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. На момент набрання ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.202015 року,питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури уже було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-УІІ, відповідно до прикінцевих положень якого, норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури набули чинності 15 липня 2015 року. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 у ОСОБА_1 наступна вислуга років на посадах прокурорів: з 25.12.1995 - прийнята на посаду помічника прокурора - стажиста прокуратури Маневицького району, з 01.02.1997 р. в зв'язку із закінченням стажування призначена на посаду помічника прокурора Маневицького району, з 20.07.1998 переведена на посаду старшого помічника прокурора Маневицького району, з 02.08.2004 призначена старшим слідчим прокуратури Маневицького району, з 04.10.2004 призначена старшим помічником прокурора Маневицького району з 27.01.2009 переведена на посаду заступника прокурора Маневицького району, з 15.12.2015 призначена на посаду першого заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури, тобто станом на 30.05.2016 вислуга років на посадах прокурорів складала 20 років 5 місяців та 6 днів. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання (частина 6 даної статті).

На зміну вимог статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ набули чинності положення статті 86 Закону № 1697-УІІ «Про прокуратуру», відповідно до яких в повній

мірі збережено право працівників прокуратури на пенсійне забезпечення за вислугою років. При цьому, положення статті 86 Закону «Про прокуратуру» №1697-VII аналогічні приписам статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ щодо періоду роботи який зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років та розміру пенсійного забезпечення. Роз'яснення поняття «прокурор» дається не лише в ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ, на яку посилається відповідач у своєму розпорядженні № 15 від 25.07.2006. Під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій статті 52 і статті 55 Закону «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року N 1789-ХІІ слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють умежах своєї компетенції.

Частина друга статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 визначає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Таким чином визначення наявності страхового стажу та його обсягу в цей період має бути здійснено з урахуванням законодавства, яке діяло раніше. При цьому, зважаючи на визначення поняття страхового стажу, яке наведене у ст.1 діючого Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», головною підставою для віднесення того чи іншого періоду діяльності до страхового стажу є те, чи підлягала протягом нього особа державному соціальному страхуванню та чи сплачувались особою (або уповноваженими суб'єктами) відповідні внески згідно законодавством, що діяло раніше. Отже норми законодавства, що діяли раніше повинні оцінюватися саме з точки зору підтвердження чи не підтвердження таких підстав.

Роз'яснення поняття «прокурор» викладено в Кримінально-процесуальному кодексі України 1961 року, згідно п. 6 ст. 32 якого "Прокурор" - Генеральний прокурор України, прокурор Автономної Республіки Крим, прокурор області, прокурор міста Києва, районний, міський прокурор, військовий прокурор, транспортний прокурор та інші прокурори, прирівняні до прокурорів областей, районних або міських прокурорів, їх заступники і помічники, прокурори управлінь і відділів прокуратур, які діють у межах своєї компетенції.

Під прокурором в кримінальному провадженні по КПК 2012 року слід розуміти Генерального прокурора України, першого заступника, заступників Генерального прокурора України, їх старших помічників, помічників, прокурорів Автономної Республіки

Крим, областей, міст Києва та Севастополя, прокурорів міст і районів, районів у містах, міжрайонних та спеціалізованих прокурорів, їх перших заступників, заступників прокурорів, начальників головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перших заступників, заступників, старших прокурорів та прокурорів прокуратур усіх рівнів, (п. 15 ч. 1 ст. З КПК).

Зокрема, наказом Генерального прокурора України № 87ш від 29.05.2016 відповідно до Закону України від 13.04.12 № 4652-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Кримінального процесуального кодексу України, керуючись статтями 15 та 56 Закону України про прокуратуру» встановлено у прокуратурах міст, районів, міжрайонних, районних в містах та інших прирівняних прокуратурах посади прокурорів, старших прокурорів цих прокуратур. На виконання цього наказу Генерального прокурора України прокуратурами областей посади старших помічників прокурора та помічників прокурора скорочено з переведенням працівників, які обіймали такі посади, на нововведені посади старшого прокурора та прокурора прокуратури. В результаті, зникло поняття «помічник прокурора», «старший помічник прокурора», такі посади зберігалися лише в структурі Генеральної прокуратури України, а в прокуратурах обласного та районного рівня посада почала називатися - «прокурор прокуратури», «старший прокурор прокуратури». З прийняттям змін до Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014, пункт 15 ст. З КПК 2012 року, поняття «помічник прокурора», «старший помічник прокурора» взагалі зникло, ці посади перейменовано на «прокурор прокуратури». Таким чином, в процесі реформування прокуратури України відбулася лише заміна назви посади із «помічник прокурора», «старший помічник прокурора» на «прокурор», соціальних же гарантій, в т.ч. на пенсійне забезпечення за вислугу років, прокурори позбавлені не були.

У ст. 22 Конституції України зазначено, що "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод".

При вирішенні цього питання необхідно також врахувати правову позицію Конституційного Суду України, викладену, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання. У цих рішеннях викладено розуміння сутності соціальних гарантій суддів, працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури і зазначено, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Ці рішення мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з пенсійними правовідносинами.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року передбачено, що з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб

, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

При цьому, суд вважає твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни № 213-VIII від 02.03.2015 року необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З'ясувавши всі фактичні дані у справі, суд вбачає протиправність дій відповідача в відмові позивачу в призначенні пенсії,

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст.72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Врахувуючи вищенаведене, на підставі ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, статті 50-1, 56 Закону України «Про прокуратуру» ,ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» вія 14.10.2014 року, керуючисьст.ст. 2, 7-11, 13, 14, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч.1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язання його вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області (або його правонаступника) щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області (або його правонаступника) зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах прокурорів 20 років 5 місяців та 6 днів (станом на 30 травня 2016 року, на день звернення із заявою про призначення пенсії), що дає право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до ЗаконуУкраїни «Про прокуратуру», із 25 грудня 1995 року - на посаді помічника прокурора- стажиста прокуратури Маневицького району, з 01.02.1997 - на посаді помічника прокурора Маневицького району, з 20.07.1998 - на посаді старшого помічника прокурора Маневицького району, з 02.08.2004 - на посаді старшого слідчого прокуратури Маневицького району, з 04.10.2004 - на посаді старшого помічника прокурора Маневицького району, з 27.01.2009 - на посаді заступника прокурора Маневицького району, з 15.12.2015 - на посаді першого заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури;

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області (або його правонаступника) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 30.05.2016 року, тобто з моменту звернення.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області на користь ОСОБА_1 551,20 гривень судового збору сплаченого останньою при поданні позовної заяви.

Рішення суду в частині припинення неправомірних дій відповідача та усунення допущених ним порушень закону звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Маневицький районнний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Р.В. Ониско