Справа № 192/2616/16-а
Суддя: Стрельников О. О.
Дата ухвалення: 2016-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/2616/16-а
Провадження № 2-а/192/19/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

"18" серпня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Стрельникова О.О., розглянувши в смт Солоне у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій суб'єктна владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області (далі управління ПФУ) щодо відмови їй в перерахунку раніше призначеної пенсії виходячи з 85 % суми заробітної плати з урахуванням не врахованих раніше виплат: матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, заявлених оновленою довідкою управління Державної казначейської служби України у Солонянському районі від 25 липня 2016 року № 537. Зобов'язати управління ПФУ здійснити їй з 25 липня 2016 року розрахунок та виплату основного розміру пенсії державного службовця виходячи з 85 % суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, заявленої оновленою довідкою управління Державної казначейської служби України у Солонянському районі (далі управління держказначейства) від 25 липня 2016 року № 537.

На обґрунтування своїх вимог зазначила, що 19 липня 2011 року вона вийшла на пенсію державного службовця та перебуває на обліку в управлінні ПФУ, а пенсія їй призначена відповідно до протоколу №470 від 20 липня 2011 року виходячи з розміру 85 % суми заробітної плати без врахування інших виплат. Під час обчислення основного розміру пенсії державного службовця відповідачем не були враховані у складі заробітної плати виплати у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Позивачка звернулася до відповідача з довідкою від 25 липня 2016 року № 537, в якій були зазначені інші виплати, а саме матеріальна допомога на оздоровлення та сума індексації заробітної плати та просила здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням оновленої довідки.

Листом від 29 липня 2016 року №2714/02/37 управління ПФУ відмовило їй у здійсненні такого перерахунку посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яким з червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема згідно Закону України «Про державну службу». Тому відповідач посилався у своїй відповіді на те, що з червня 2015 року пенсії, призначені у відповідності до Закону України «Про державну службу» не перераховуються. Крім того, посилався на те, що такі види виплат як індексація, матеріальна допомога на оздоровлення не передбачені ст. 33 як складові заробітної плати державного службовця, а тому зазначені виплати не враховуються при обчисленні пенсії.

Позивачка з посиланням на норми Закону України «Про державну службу» в редакції на час призначення пенсії, «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення» вважає такі дії відповідача неправомірними та такими що порушують її гарантовані Конституцією України права, та просить суд визнати їх протиправними, зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату основного розміру пенсії державного службовця виходячи з 85 % суми заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, заявлених оновленою довідкою управління держказначейства від 25 липня 2016 року №537.

Відповідач надав суду свої заперечення на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав, оскільки на підставі довідки без номера від 19 липня 2011 року про складові заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та яка була видана відділенням Державного казначейства у Солонянському районі, позивачці було проведено розрахунок заробітної плати для обчислення пенсії. На час призначення пенсії позивачці пенсійне забезпечення здійснювалося у порядку, визначеному законодавством про державну службу. Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначалася в розмірі 80%, але не більше 90 % заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії. Механізм визначення розміру заробітної плати для обчислення пенсії визначався постановою КМУ № 865 від 31 травня 2000 року. Згідно положень вказаної постанови заробітна плата визначалася за відповідною посадою у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію та на підставі довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Оскільки останнє місце роботи ОСОБА_1 - відділ Державного казначейства в Солонянському районі, то цим відділенням 19 липня 2011 року було видано відповідну довідку про складові заробітної плати на підставі якої позивачці і було призначено пенсію.

Також відповідач зазначив, що оскільки ч. 5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, з 01 червня 2016 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися, зокрема згідно Закону України «Про державну службу», тому з 01 червня 2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначаються, а призначені до 01 червня 2015 року - не перераховуються. На підставі наведеного просив відмовити в задоволенні позову (а.с.24-26).

Суд оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.

Положення ст. 6 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент призначення пенсії позивачці) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 19 липня 2011 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ і отримує пенсію як державний службовець за віком в розмірі 85% від заробітку (а.с.15).

На підставі наказу Головного управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області від 12 травня 2011 року № 56 «Про ліквідацію управлінь Державного казначейства у районах, містах, районах міст у Дніпропетровської області», управління Державного казначейства у Солонянському районі ліквідовано.

Згідно постанови КМУ від 15 червня 2011 року № 651 «Про утворення територіальних органів Державної казначейської служби» утворено управління Державної казначейської служби України у Солонянському районі Дніпропетровської області. Згідно п. 2 вказаної постанови територіальні органи Державної казначейської служби, що утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державного казначейства - урядового органу, що діяв у системі Міністерства фінансів. Таким чином, управління Державної казначейської служби України у Солонянському районі Дніпропетровської області є правонаступником прав та обов'язків управління Державного казначейства в Солонянському районі.

Також судом встановлено, що 25 липня 2016 року позивачка звернулась до управління ПФУ із заявою, згідно якої просила здійснити їй перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням оновленої довідки управління Державної казначейської служби України в Солонянському районі від 25 липня 2016 року № 537 із зазначенням складових заробітної плати з урахуванням не врахованих раніше «інших виплат», до яких відносяться суми матеріальної допомоги на оздоровлення, індексація (а.с.11).

Однак листом від 29 липня 2016 року №2714/02/37, відповідач відмовив у вказаному позивачці з посиланням на те, що, в довідці про складові заробітної плати, що знаходяться в пенсійній справі та наданої нею уточненій довідці виявлено розбіжності, а саме загальній розмір надбавки за високі досягнення у праці в уточненій довідці завищений, а також зазначили, що перерахунок суперечить пенсійному законодавству. При цьому відповідач посилався на те, що ч. 5 розділу ІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, з 01 червня 2016 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися, зокрема згідно Закону України «Про державну службу», тому з 01 червня 2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не призначаються, а призначені до 01 червня 2015 року - не перераховуються (а.с.17).

Листом управління Державної казначейської служби України в Солонянському районі, яке є правонаступником прав та обов'язків територіальних органів Державного казначейства, в тому числі і управління Державного казначейства в Солонянському районі від 01 серпня 2016 року № 02/03-548 зазначили, що в довідці виданій 19 липня 2011 року виявлено помилку, а саме в нарахуванні надбавки за високі досягнення у березні 2011 року на суму - 57 грн. 04 коп. (а.с.16).

Вказаною довідкою було підтверджено, що з усіх врахованих в складі заробітної плати для розрахунку пенсії виплат нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с.12 зворот).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент призначення пенсії позивачці) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу заробітної плати також входять і інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації, зокрема, є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян.

Згідно ст. 371 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

В той же час ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Так, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З викладених правових норм слідує, що отримувані суми виплат, з яких фактично нараховані і сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Тому, пенсія ОСОБА_1. повинна обчислюватися із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі і з урахуванням матеріальної допомоги на здоровлення, індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, розмір яких підтверджується довідкою №537 від 25 липня 2016 року, яка видана управлінням Державної казначейської служби України в Солонянському районі. Вказане управління є правонаступником прав та обов'язків територіальних органів Державного казначейства, в тому числі і управління Державного казначейства в Солонянському районі.

Стосовно посилань відповідача на те, що у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213, відповідно до п. 5 Перехідних положень якого з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися, зокрема згідно Закону України «Про державну службу», а тому з 01 червня 2015 року органами Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» не призначаються, а призначені до 01 червня 2015 року - не перераховуються, суд вважає, що вони є необґрунтованими на підставі такого.

Положення правової норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 поширюються виключно на правовідносини, щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

У постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах №21-348а13 та №21-420а13, ВСУ зазначив, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг прав пенсіонерів з числа державних службовців, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

В мотивувальній частині рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали.

У рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державного захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини рішення від 20 червня 2001 року №10-рп/2001).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, їх зміст та обсяг не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Верховний Суд України під час розгляду справ №21-420-а-13, №21-348-а-13, № 21-445-а-13, №21-2432/15 висловив правову позицію, що процедури призначення пенсії та перерахунку різні за змістом і механізмом.

Відповідно до вимог ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії проводиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Так судом було встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до відповідача з відповідною заявою 25 липня 2016 року, надавши оновлену довідку про розмір заробітної плати (а.с.11), а тому здійснення відповідачем розрахунку пенсії повинно бути здійснено з 25 липня 2016 року.

Приймаючи до уваги те, що чинне та спеціальне законодавство відносить до складу заробітної плати для призначення пенсії державного службовця усі виплати без винятку, з яких справляється збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а також те, що позивачка звернулася з заявою щодо розрахунку вже призначеної пенсії, а не щодо призначення нової пенсії, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку є протиправними.

Керуючись ст. 71 КАС України суд вважає, що управління ПФУ належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій, що стосуються спірних правовідносин, не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки позов є обґрунтованим, а визнання Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІ правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянин вважається скасуванням або обмеженням цих прав і свобод, в той час як безпідставне поширення його на нове законодавство є порушенням ст. 58 Конституції України.

Відповідно до ст. 94 КАС України, у зв'язку із задоволенням позову, на користь позивача слід стягнути з Державного бюджету України 551 грн. 20 коп. понесених нею судових витрат відповідно до задоволених вимог (а.с. 1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33, 37, 371 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16 грудня 1993 року, ст.ст. 41, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 2, 94, 1832 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій суб'єктна владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії виходячи з 85 % суми заробітної плати з урахуванням не врахованих раніше виплат: матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, заявлених оновленою довідкою управління Державної казначейської служби України в Солонянському районі від 25 липня 2016 року № 537.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області здійснити ОСОБА_1 з 25 липня 2016 року розрахунок та виплату основного розміру пенсії державного службовця, виходячи з 85 % суми заробітної плати, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати, заявлених оновленою довідкою управління Державної казначейської служби України в Солонянському районі від 25 липня 2016 року № 537.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, з моменту отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.