Справа № 823/916/16
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року справа № 823/916/16

16 год. 06 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси (далі - відповідач), третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, в якій просить скасувати арешт накладений постановою Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 14.06.2010 на автомобіль НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у власності позивача перебуває автомобіль НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності. Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 08.04.2010 ВП № 19668836 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2010 № 3-362 про оплатне вилучення транспортного засобу Шевроле Лачетті д/н НОМЕР_1 у ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1.

Позивач наголошує, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль НОМЕР_1 на праві приватної власності належить позивачеві, а її син - ОСОБА_2, мав право лише керування транспортним засобом, не маючи права власності на нього.

Також позивачем зазначено, що 05.07.2016 Центральним відділом державної виконавчої служби міста Черкаси їй надано відповідь № 08-01-36/23311 на її звернення від 22.06.2016, відповідно до якої зазначено, що виконавчі провадження, які завершені до 2013 року, станом на 05.17.2016 знищені. На підставі викладеного, посадові особи відділу не мають можливості винесення постанови про зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1 та вказано про необхідність звернення до суду для вирішення питання про зняття арешту в судовому порядку.

У зв'язку із викладеним позивач звернулася до суду з позовом про скасування арешту, накладеного постановою Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 14.06.2010 на автомобіль НОМЕР_1.

Позивач у судове засідання не прибула, свого представника не направила, у позовній заяві просила розгляд справи здійснити за її відсутності.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, 10.08.2016 за допомогою факсимільного зв'язку подав клопотання, відповідно до якого просив здійснити розгляд справи за відсутності його представника та відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, ОСОБА_2, у судове засідання не прибув, свого представника не направив, причин своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону належать до примусового виконання у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606).Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону № 606 рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншою посадовою особою державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом з матеріалів справи встановлено, що Соснівським районним судом м. Черкаси 02.03.2010 прийнято постанову № 3-362/10 , якою застосовано адміністративне стягнення до ОСОБА_2 у вигляді позбавлення права керування транспортних засобів та з оплатним вилученням автомобіля НОМЕР_1 (а.с.10).

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 08.04.2010 ВП № 19668836 відкрито виконавче провадження з виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2010 № 3-362/10 про оплатне вилучення транспортного засобу у ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1.

Також, 08.04.2010 Центральним відділом державної виконавчої служби міста Черкаси прийнято постанову ВП № 19668836 про розшук майна боржника (а.с.14).

10.06.2016 Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято постанову у справі № 3-362/10, якою роз'яснено постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2010 № 3-362/10 в частині оплатного вилучення автомобіля НОМЕР_1 - постанова до виконання не підлягає, оскільки автомобіль не належить ОСОБА_2. Зазначена постанова набрала законної сили 22.06.2016.

У подальшому, 22.06.2016, позивач звернулася до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси з заявою про скасування постанови про арешт накладений на автомобіль Шевроле Лачетті д/н НОМЕР_1.

05.07.2016 Центральним відділом державної виконавчої служби міста Черкаси позивачеві надано відповідь № 08-01-36/23311, згідно якої якої повідомлено, що виконавчі провадження, які завершені до 2013 року, станом на 05.17.2016 знищені та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту в судовому порядку (а.с.16).

Відповідно до ст.1 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону належать примусовому виконанню. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606 державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право винести постанову про накладення арешту на майно боржника відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону № 606.

Пунктом 3 ст. 49 Закону № 606 визначено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 606 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 2 ст. 60 Закону № 606).

Судом встановлено, що автомобіль Шевроле Лачетті д/н НОМЕР_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1, а її син - ОСОБА_2, мав право лише керування транспортним засобом, не маючи права власності на нього. Зазначене підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.9) та постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2016 у справі № 3-362/10 (а.с.15).

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з вище вказаного слідує, що позивач є власником автомобіля Шевроле Лачетті д/н НОМЕР_1.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд вказує, що відповідно до ст. 57 Закону № 606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Отже, на думку суду, законом визначеного такий захід примусового виконання - як арешт майна, орган виконавчої служби має право застосовувати лише відносно майна, яке належить боржнику.

Відповідачем не надано доказів наявності виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд наголошує, що відповідачем не надано жодних доказів стосовно правомірності накладення арешту на майно позивача.

Як встановлено судом, арешт на автомобіль Шевроле Лачетті д/н НОМЕР_1, що перебуває у власності позивача, накладений неправомірно, оскільки а ні боргів, а ні виконавчих проваджень, щодо позивача не існує, а тому такий арешт має бути знятим.

Згідно ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів ради Європи про принципи й правила, що регулюють професійну поведінку суддів зазначено: мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена. Неупередженість визначається як з урахуванням суб'єктивного підходу, згідно з яким враховуються особисті переконання окремо взятого судді у даній справі, так і відповідно до об'єктивного критерію, що стверджує, що суддя надав гарантії, достатні для того, щоб виключити який-небудь законний сумнів у його неупередженості. Бангалонські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 передбачають, що принцип незалежності закріплює, що суддя здійснює оцінку фактів відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз, прямого чи опосередкованого втручання.

Суддя дотримується незалежної позиції як стосовно суспільства у цілому, так і стосовно конкретних сторін справи.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що для повного захисту прав та свобод позивача суду необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати причини пропущення строку на оскарження рішення поважними, оскільки про його наявність позивач дізналась лише в травні 2016 року та вчиняла дії щодо досудової процедури зняття арешту з майна, визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 08.04.2010 ВП № 19668836 у частині накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1, а також зобов'язати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси зняти арешт з вказаного автомобіля, накладений вищезазначеною постановою.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про протиправність постанови від 08.04.2010 ВП № 19668836 у частині накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1 та необхідність зобов'язання відповідача зняти арешт з майна боржника накладений зазначеною постановою, а тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 181, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси від 08.04.2010 ВП № 19668836 у частині накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1.

Зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси зняти арешт з автомобіля НОМЕР_1, накладений постановою від 08.04.2010 ВП № 19668836.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію постанови направити сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, або без виклику особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 12.08.2016.