Справа № 2а-87/10/1213
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Луганський В.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року справа №2а-87/10/1213

< приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

зал судового засідання №5 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П., суддів: Сіваченко І.В., Шишова О.О.,

при секретарі судового засідання Дровниковій К.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2, представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу реклами ОСОБА_5 міської ради на постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 17 вересня 2010 року у справі № 2а-1665/09/1213 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_5 міської ради, треті особи - Відділ реклами ОСОБА_5 міської ради, Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради про скасування рішень суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 міської ради, треті особи - Відділ реклами ОСОБА_5 міської ради, Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради про скасування рішень суб'єкта владних повноважень. В обґрунтування позовних вимог вказав , що він здійснює господарську діяльність у сфері розповсюдження зовнішньої реклами у м. Луганську.

30.06.2004 року ОСОБА_5 міською радою було прийняте рішення № 21/25, п. п. 2.1. п. 2 якого було визначено, що договори з позивачем на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій (що використовуються для розміщення рекламоносіїв), які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська» став укладати робочий орган у сфері регулювання зовнішньої реклами у м. Луганську Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради.

24.10.2006 року ОСОБА_5 міською радою було прийняте рішення № 10/30, п. 5 якого повноваження підписувати договори на тимчасове користування місцями під розміщення рекламних носіїв були передані від Управління архітектури та містобудування до відділу реклами ОСОБА_5 міської ради.

Відповідачем - відділом реклами ОСОБА_5 міської ради надіслані позивачу примірники нових договорів на тимчасове користування місцями під розміщення рекламних конструкцій у м. Луганську, відповідно до яких позивач, як розповсюджувач зовнішньої реклами, зобов'язаний буде сплачувати кошти за користування вказаними місцями.

Позивач вважає, що його право порушується в тому, що відділ реклами ОСОБА_5 міської ради вимагає від нього укладення договорів по цінам,які рішенням Луганського територіального відділення Антимонопольного комітету України визнані незаконними, такими, що прямо визначені Законом України «Про захист економічної конкуренції» як правопорушення у сфері конкурентного законодавства

На думку позивач ОСОБА_5 міська рада не мала права надавати Управлінню архітектури та містобудування і відділу реклами ОСОБА_5 міської ради займатися вказаними видами заборониної господарської діяльності. Просив визнати нечинними та скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради від 30.06.2004 року, від 24.10.2006 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Луганська від 17 вересня 2010 року позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 міської ради за участю третіх осіб - Відділ реклами ОСОБА_5 міської ради, Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради про скасування рішень суб'єкта владних повноважень задоволено.

Визнано нечинним та скасований п. п. 2.1. п.2 рішення ОСОБА_5 міської ради за №21/25 від 30 червня 2004 року.

Визнано нечинним та скасований п.5 рішення ОСОБА_5 міської ради за №10/30 від 24 жовтня 2006 року.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач по справі, звернувся з апеляційною скаргою. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представники відповідача, третіх осіб під час апеляційного розгляду справи посилались на те, що постанова ухвалена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просили скасувати рішення суду, задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення встановила наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, п.1 ч.3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 2.1.п.2 рішення ОСОБА_5 міської ради №21/25 від 30.06.2004 року управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради уповноважено укладати договори на тимчасове користування місцем розташування (в тому числі земельними ділянками) рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Луганська або розпорядження якими (стосовно земельних ділянок) відповідно до положення ч. 12 розділу Х Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і комунальної власності здійснюються міські ради.

Відповідно до п. 5 рішення ОСОБА_5 міської ради № 10/30 від 24.10.2006 року внесено зміни у п.п. 1, п.п. 2.1, п.2 рішення ОСОБА_5 міської роди від 30.06.2004 року №21/25 змінивши слова «управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради» на слова «відділ реклами ОСОБА_5 міської ради».

Аналізуючи зміст зазначених пунктів рішень ОСОБА_5 міської ради, колегія суддів приходить до висновку, що вони стосуються розподілу внутришніх обовязків, та функціонування підрозділів, які входять до складу ОСОБА_5 міської ради, проте не яким чином не зачіплюють ніяких прав, як самого позивача так і інших осіб оскільки стосуються лише внутрішнього устрою ОСОБА_5 міської ради.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 визначено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Пунктом 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами встановлено, що плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Таким чином, плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних заходів визначається органами місцевого самоврядування.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону система місцевого самоврядування включає:

територіальну громаду;

сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;

виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;

органи самоорганізації населення.

У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Частиною 1 ст. 10 Закону встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Таким чином, з системного аналізу вище перелічених норм законодавства вбачається, що встановлення порядку плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів надане саме міським, селищним, сільським радам.

Згідно ст. 11 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення ОСОБА_5 міської ради №21/25 від 30.06.2004 року та №10/30 від 24.10.2006 року винесені відповідно до наданих повноважень ст. 11 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, ст. 19 Конституції України та розділу 31 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначена виключна компетенція сільських, селищних, міських рад щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Луганська, визначення меж цих повноважень.

До того ж, згідно пункту 2.1.9 Положення про відділ реклами ОСОБА_5 міської ради, відділ здійснює повноваження відповідно до рішень ОСОБА_5 міської ради та її виконавчого комітету.

Колегія суддів не може погодитись з доводом позивача, що його право порушується тим , що відділ реклами ОСОБА_5 міської ради вимагає від нього укладення договорів по цінам, котрі рішенням Луганського територіального відділення Антимонопольного комітету України визнані незаконними, такими, що прямо визначені Законом України «Про захист економічної конкуренції» як правопорушення у сфері конкурентного законодавства, оскільки воно не узгоджується з вимогами законодавства та спростовується матеріалами справи. Насамперед, слід зазначити, що ні Конституцією України а ні Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено повноважень щодо здійснення як підприємницької, так і некомерційної господарської діяльності ОСОБА_5 міською радою, її виконавчим комітетом та Відділом реклами ОСОБА_5 міської ради Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Матеріали справи свідчать про те, що позивач фактично не згоден з запропонованими йому тарифами за проектом договору про тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій, що є окремою категорією спору (щодо котрих вже є винесені рішення відповідних судів), та не відноситься до пунктів рішень міської ради, віднесених до внутрішнього устрою ОСОБА_5 міської ради, до того ж питання тарифів не було заявлено у якості позовних вимог, або уточнень позовних вимого.

Приймаючи викладене до уваги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи та порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Постанова Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ «містить вказівку, на точне і неухильне додержання адміністративними судами норм Кодексу адміністративного судочинства, що є неодмінною умовою виконання завдань щодо забезпечення правильного, справедливого і своєчасного вирішення спорів з метою захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб і прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин. Колегія суддів вважає , що судом першої інстанції вказаний припис не виконаний.

Суд першої інстанції порушив приписи частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше (на той час 05 травня 2009 року) двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Безпідставне затягування розгляду та вирішенню адміністративної справи призвело до тяганини: справа знаходилась в провадженні у судді понад - 19 місяців.

Колегія суддів вважає, що недотримання процесуальних строків провадження у справах, порушує конституційні права особи, на судовий захист, суперечить загальновизнаним принципам і нормам міжнародного права, закріпленим у статті 10 Загальної декларації прав людини, у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у пункті 3 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 12 листопада 2010 року.

Керуючись ст. ст. 24 ч. 3, 160, 167, 184 ч.1, 195, 196, п.3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст. 205 ч.2,207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу реклами ОСОБА_5 міської ради задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Луганська від 17 вересня 2010 року у справі № 2а-1665/09/1213 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_5 міської ради, треті особи - Відділ реклами ОСОБА_5 міської ради, Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради про скасування рішень суб'єкта владних повноважень скасувати.

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_5 міської ради, третіх осіб - Відділ реклами ОСОБА_5 міської ради, Управління архітектури та містобудування ОСОБА_5 міської ради про скасування рішень суб'єкта владних повноважень, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.П. Дяченко

Судді: І.В. Сіваченко

ОСОБА_7