Справа № 819/626/16
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/626/16

12 серпня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Габрилецькій С. Є.

за участю представників позивача - Авдєєнко В. В., відповідача - Брик В. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо" до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Тернопільській області про сксування податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТзОВ «Альпо» звернулося із адміністративним позовом до відповідача - Тернопільської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про скасування податкової вимоги № 3770-17 від 10.05.2016 р. в частині визначення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 212 972,77 грн.

Із посиланням на норми Податкового Кодексу України, вважає, що оскільки позивач не подавав до контролюючих органів податкової чи митної декларації, у якій би самостійно визначив суду податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 212972,77 грн., вважає, що податковий борг, у розумінні норм ПК України у нього відсутній, відтак і оспорена вимога у цій частині підлягає до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні заявлений адміністративний позов з підстав, викладених у позовній заяві підтримав, просив його задовольнити. На заперечення представника відповідача щодо того, що такий борг виник у 2011 році, зазначив, що у такому випадку, зважаючи на відсутність вимоги протягом строку 1095 днів, право на формування вимоги на таку суму у відповідача відсутнє.

Представник відповідача проти позову заперечував. Вважає, що податкова вимога сформована відповідним програмним забезпеченням, оскільки станом на кінець звітного періоду 2011 року за платником податків рахувалася вказана заборгованість з податку на додану вартість, але програмним забезпеченням не було сформовано податкову вимогу внаслідок існування переплати. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при прийнятті рішення виходить з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 14.1.153. ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно п. 14.1.175. ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 10.05.2016 р., у позивача відсутнє узгоджене податкове збов'язання на заявлену відповідачем суму, а відтак у податкового органу відсутні підстави для винесення оспореної податкової вимоги.

При цьому суд не приймає до уваги твердження представників відповідача про те, що така заборгованість виникла внаслідок несплати ТзОВ «Альпо» задекларованого податкового зобов'язання за листопад 2011 р. в сумі 213 980 грн., зважаючи на надані позивачем докази часткової її сплати (117 980 грн.) згідно із випискою з особового рахунку позивача № 260065401 у Тернопільському відділенні «Райффайзен Банк Аваль».

В той же час, суд погоджується із твердженням представника позивача, що у разі, якщо в іншій частині задеклароване у листопаді 2011 р. податкове зобов'язання з податку на додану вартість і не було сплачено позивачем, право вимоги щодо його погашення у позивача закінчилося із спливом строку, передбаченого ст. ПК України (1095 днів).

Відповідно до ст. 102.1 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, відповідачем не надано доказів формування такої вимоги протягом такого строку (1095 днів) на вказану суму, з урахування подання податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2011 р. - 16.12.2011 р., відтак в силу ст. 102.1 ПК України строк заявлення вимоги про відшкодування такої суми сплив.

Судом також не приймаються до уваги посилання представника відповідача на неможливість формування такої вимоги внаслідок існування передплати станом на кінець 2011 року ( а. с. 61) оскільки податкові вимоги формуються автоматично, та за наявності існуючої передплати не можуть технічно бути сформовані, навіть при неповній сплаті задекларованих податкових зобов'язань, відтак, неможливо надати суду розрахунок заявленої у спірній вимозі суми боргу з податку на додану вартість 212 972,77 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості, а це означає те, що тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень в даному випадку на податковий орган обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній лише тоді, якщо відповідач визнає позов..

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що вказаний адміністративний позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення, а тому Податкову вимогу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № 3770-17 від 10.05.2016 року в частині визначення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 212 972,77 грн. слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовльнити.

2. Скасувати податкову вимогу № 3770-17 від 10.05.2016 р. в частині визначення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 212 972,77 (двісті дванадцять тисяч дев"ятсот сімдесят дві грн., 77 коп.)

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпо" 3 194, 59 (три тисячи сто девяносто чотири грн. 59 коп.) судового збору, сплаченого згідно з квітанцією № 6049 від 19.05.2016 р.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 12.08.2016 р.

Головуючий суддя Білоус І.О.

копія вірна

Суддя Білоус І.О.