Справа № 803/1110/16
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року Справа № 803/1110/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Хомяк М. І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ревухи І. В.,

представника третьої особи Петрунів Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся з позовом до Прокуратури Волинської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - третя особа, ГУ ДКС України у Волинській області) про визнання дій протиправними щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати у розмір 50360,12 грн. за період з 01.07.2015 року по 14.12.2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом прокурора Волинської області від 14.12.2015 року № 597к позивача звільнено з посади заступника прокурора міста Нововолинська та з органів прокуратури з 14.12.2015 року у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. Вважає, що відповідачем на момент його звільнення не виплачено в повному обсязі заробітну плату відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Зазначив, що позивачу заробітна плата нараховувалася, виходячи з посадового окладу, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року № 505. Крім того, Прокуратура Волинської області уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплачувати її вищому розмірі.

У судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнала, просила у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що ГУ ДКС України у Волинській області з позивачем у жодні правові відносини не вступало, будь-які вимоги позивача до органів казначейської служби відсутні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.03.2000 року працював в органах прокуратури Волинської області, зокрема з 26.07.2010 року на посаді заступника прокурора міста Нововолинська, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 (а.с. 6).

Наказом прокурора Волинської області від 14.12.2015 року № 597к радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора міста Нововолинська та з органів прокуратури з 14.12.2015 року на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП (у зв'язку із реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (а.с. 7).

З розрахункового листа вбачається, що позивачу за період з липня 2015 року по грудень 2015 року включно було нараховано заробітну плату виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року № 505, зі внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №763. (а.с. 8).

Проте, на думку позивача, заробітна плата за вищевказаний період повинна була нараховуватись прокуратурою Волинської області виходячи з посадових окладів, передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

26.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII, який регулює правові, організаційні, економічні та соціальні умови діяльності працівників прокуратури.

Згідно пункту 33 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо удосконалення та особливостей застосування окремих положень» №578-VIII від 02.07.2015 року, розділ XIII «Перехідні положення» пунктом 1-1, де зазначено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури. На зазначений період за прокурорами та керівниками цих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури.

Відповідно до частин першої-третьої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Згідно пункту 13 частини п'ятої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі, зокрема, заступника керівника місцевої прокуратури - 1,3 посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Як передбачено частиною дев'ятою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої-другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України (частина перша, друга статті 89 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно зі статтею 90 Закону України «Про прокуратуру» фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Вказана норма, на момент розгляду даної справи у суді, є чинною.

У свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року № 505 (із внесеними до неї змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 року №763) затверджено схему посадових окладів працівників органів прокуратури згідно з додатками 1-5.

Пунктами 2, 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» надано право керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати працівникам органів прокуратури посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів та інші виплати. Видатки, пов'язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на отримання органів прокуратури.

Підпунктом 1 пункту 13 Перехідних положень Закону України «Про прокуратуру» доручено Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Оскільки у даному випадку Кабінетом Міністрів України не було приведено нормативно-правові акти у відповідність із Законом України «Про прокуратуру», відтак суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що прокуратура Волинської області не могла самостійно встановити підвищений посадовий оклад та виплачувати відповідні кошти на користь позивача.

Прокуратура Волинської області уповноважена здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці і не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, тобто збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплату у відповідному розмірі.

Крім того, на думку суду, реалізація положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» є неможливою без внесення відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» від 31.05.2012 року № 505 та Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». Однак, такі зміни з незалежних від відповідача причин протягом спірного періоду не були внесені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не допустив порушень законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати за спірний період, а тому з наведених вище підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про прокуратуру», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 15 серпня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий - суддя О. О. Андрусенко