Справа № 200/12020/15-а(2а/200/232/15)
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року К/800/47082/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року по справі №200/12020/15-а (2а/200/232/15)

за позовом Дніпропетровської міської ради

до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області

третя особа ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

про поновлення пропущеного строку на подання позову, визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року Дніпропетровська міська рада звернулась до суду з позовом до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку на подання позову, визнання дій неправомірними, визнання протиправними та скасування постанов.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року, у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою відмовлено, позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що державним виконавцем 10 квітня 2015 року винесено постанови ВП№46338123 про стягнення з Дніпропетровської міської ради виконавчого збору в розмірі 1360грн та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 12,72грн. Копії вказаних постанов державного виконавця направлено на адресу боржника у виконавчому провадженні, та отримана ним 14 квітня 2015 року.

Вважаючи вказані рішення суб'єкта владних повноважень протиправними, Дніпропетровська міська рада 8 травня 2015 року звернулась до суду із позовом щодо їх скасування.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2015 року позовну заяву було повернуто позивачу. Заявнику роз'яснено порядок та право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Скориставшись правом звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, Дніпропетровська міська рада 15 червня 2015 року звернулась до суду із даним позовом та клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

Відмовляючи в поновленні строку на звернення до суду та залишаючи без розгляду позовну заяву, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступного.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено строк звернення до адміністративного суду. За змістом вказаної норми адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 вказаного Кодексу адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В даному випадку, предметом спору є рішення та дії державного виконавця, оскарження яких можливо в десятиденний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням того, що копії оскаржуваних постанов державного виконавця від 10 квітня 2015 року ВП№46338123 позивачем отримано 14 квітня 2015 року, строк їх оскарження закінчився 24 квітня 2015 року.

Позовну заяву Дніпропетровською міською радою подано до суду 8 травня 2015 року, яку згодом ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2015 року повернуто позивачу.

Як на підставу для поновлення строку звернення до суду, позивач посилається на складність організаційного забезпечення роботи органу місцевого самоврядування, що полягає в процедурі погодження позовної заяви рядом відповідальних посадових осіб.

Вказані обставини не можуть вважатись належними та допустимими доказами поважності причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою, встановленого статтями 99, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Загородній А.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.