Справа № 826/4392/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

11 серпня 2016 року 08:50 справа №826/4392/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕХВЕСТСЕВІС"
доДержавної фінансової інспекції України
третя особаДержавне підприємство обслуговування повітряного руху України
провизнання дій протиправними, визнання протиправними висновків довідки
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕХВЕСТСЕРВІС" (далі по тексту - позивач, ТОВ "НВП "ТЕХВЕСТСЕРВІС") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції України (далі по тексту - відповідач, ДФІ), за участю третьої особи - Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі по тексту - третя особа, Украерорух), в якому просить: 1) визнати протиправними дії посадових осіб відповідача з проведення зустрічної звірки позивача за період з 01 травня 2014 року 31 грудня 2015 року, що оформлено довідкою зустрічної звірки від 04 березня 2016 року №06-21/17; 2) визнати протиправними висновки довідки зустрічної звірки від 04 березня 2016 року №06-21/17 у частині не підтвердження виконання робіт, включених до актів виконаних робіт відповідно до договору від 19 вересня 2013 року №7.1-679/2013 у розмірі 1 080 000,00 грн. з податком на додану вартість; 3) визнати протиправними висновки довідки зустрічної звірки від 04 березня 2016 року №06-21/17 у частині не підтвердження виконання позивачем робіт з використанням пересувної вимірювально-налагоджувальної лабораторії, пенал відповідно до договору від 13 листопада 2013 року №7.1-778/2013 на суму у розмірі 49 968,00 грн., а також не підтвердження виконання робіт по монтажу та настроюванню програмно-апаратного комплексу "Контроль льотного поля" (витрати на заробітну плату робітників-монтажників) відповідно до договору від 13 листопада 2013 року №7.1-778/2013 на суму у розмірі 210 548,16, всього у розмірі 260 516,16 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №8264392/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 08 червня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, представник третьої особи підтримав мотиви адміністративного позову; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Матеріали справи підтверджують, що відповідно до пункту 12 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю", підпункту 13 пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011, на підставі направлень на проведення зустрічної звірки посадовими особами ДФІ проведено зустрічну звірку у ТОВ "НВП "ТЕХВЕСТСЕРВІС" за період з 01 травня 2013 року по 31 грудня 2015 року з документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, які відображені в обліку Украероруху, за результатами якої складено відповідну довідку від 04 березня 2016 року №06-21/17 (далі по тексту - довідка).

Як свідчить зміст довідки, в період, що підлягав зустрічній звірці, між ТОВ "НВП "ТЕХВЕСТСЕРВІС" та Украерорухом укладено ряд договорів на надання послуг, виконання робіт та постачання обладнання; однак, у зв'язку із не наданням ТОВ "НВП "ТЕХВЕСТСЕРВІС" документів на запити ДФІ, у довідці зазначено про відсутність можливості дослідити питання щодо достовірності фактичних витрат позивача за договорами, укладеними з Украерорухом.

Позивач вважає, протиправними дії по проведенню зустрічної звірки та висновки викладені у довідці, виходячи з наступного: посадовими особами перевищено повноваження щодо здійснення заходів у межах зустрічної звірки, а саме витребувано у позивача документи, які не стосуються предмету зустрічної звірки, та на підставі яких зроблено неправомірні висновки; у зв'язку із не наданням незаконно витребуваних документів, відповідач зробив висновок про не підтвердження виконання робіт; частина договірних відносин, вже була перевірена відповідачем, про що свідчить довідка від 17 липня 2014 року №06-21/96, в якій не встановлено порушень при взаємовідносинах позивача із Украерорухом.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що довідка зустрічної звірки не є документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, і не порушує прав позивача.

Третя особа письмового пояснення з приводу вимог адміністративного позову до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог звертає увагу на наступне.

Відповідно до норм статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Згідно з пунктом 12 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" органу державного фінансового контролю надається право проводити на підприємствах, в установах та організаціях зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, установи та організації, що контролюється.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550 (далі по тексту - Порядок), зустрічна звірка - метод документального та фактичного підтвердження у підприємств, установ та організацій виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку об'єкта контролю.

Пункт 26 Порядок передбачає, що з метою підтвердження виду, обсягу операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку об'єкта контролю контролюючими органами можуть проводитися зустрічні звірки на підприємствах, в установах та організаціях.

Для проведення зустрічної звірки посадовій особі контролюючого органу видається направлення встановленого Мінфіном зразка за підписом керівника, скріпленим печаткою відповідного контролюючого органу.

За результатами зустрічної звірки складається у чотирьох примірниках довідка, перший, другий та третій примірники якої долучаються до відповідних примірників акта ревізії. Четвертий примірник довідки складається для підприємства (установи чи організації), на якому проводилася зустрічна звірка. Підписання та вручення підприємству (установі чи організації) довідки зустрічної звірки здійснюється у тому ж порядку, який визначений для акта ревізії.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у межах здійснення фінансового контролю органам державного фінансового контролю надано право проводити на підприємствах, які не є підконтрольними організаціями, зустрічні звірки з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку підприємства, що контролюється.

Таким чином, дії з проведення зустрічної звірки не підконтрольної організації належать до законодавчо визначених повноважень ДФІ.

При цьому суд звертає увагу, що порушення, вчинені під час проведення зустрічної звірки, не є підставою вважати протиправними дії по проведенню зустрічної звірки, у свою чергу дії посадових осіб під час проведення зустрічної звірки, зокрема витребування не передбачених законом документів, не є предметом оскарження у даній справі.

Суд також вважає, що у межах спірних правовідносин у позивача відсутнє порушене право, як необхідна умова для задоволення позову.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно відносно тієї особи, права, свободи або інтереси якої порушено з боку конкретного суб'єкта владних повноважень та за умови порушення її прав.

Під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти ті негативні наслідки, що були спричинені рішенням органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Конституційний Суд України своїм рішенням від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 визначивши зміст поняття "охоронюваний законом інтерес" та констатував, що в юридичних актах термін "інтерес", враховуючи його як етимологічне, так і загально соціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами.

Тобто, охоронювані законом інтереси - це інтереси певної особи (або групи осіб), які спираються на закон або випливають з інших правових норм і охороняються державою нарівні з правами.

Разом з тим, на думку суду, дії по проведенню зустрічної звірки та висновки, викладені у довідці зустрічної звірки, не породжують, не змінюють або припиняють права чи обов'язки позивача у сфері публічно-правових відносин, а в силу положень норм Порядку, є формою викладення результатів зустрічної звірки; будь-які висновки, викладені в акті перевірки самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

Суд звертає увагу, що у довідці не встановлено обставин господарських операцій позивача з Украерорухом та не містяться висновки про не підтвердження виконання робіт, як помилково вважає позивач, а лише зазначено про неможливість дослідити питання щодо достовірності фактичних витрат ТОВ "НВП "ТЕХВЕСТСЕРВІС", що не впливає на права чи інтереси останнього.

Зазначена правова позиція узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними у постанові від 02 липня 2015 року №К/800/32471/14.

Таким чином, оскільки дії відповідача не породжують для позивача правових наслідків, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДФІ доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "НВП "ТЕХВЕСТСЕРВІС" не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТЕХВЕСТСЕВІС" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов