Справа № 816/462/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/462/16

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

суддів - Бойка С.С., Ясиновського І.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

прокурорів - Мироненко О.В., Пальоної О.О.,

представника відповідача-2 - Левішко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача заступника прокурора Полтавської області
до відповідачів 1. Полтавської міської ради 2. Фонду державного майна України
третя особа: про ліквідатор Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" Рибаченко Микола Петрович визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

06.04.2016 позивач - заступник прокурора Полтавської області (надалі - позивач або прокурор) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської міської ради (надалі - відповідач-1), Фонду державного майна України (надалі - відповідач-2 або Фонд), третя особа: ліквідатор Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" Рибаченко Микола Петрович (надалі - третя особа або ліквідатор) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавської міської ради щодо неприйняття до комунальної власності міста гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11;

- зобов'язати Полтавську міську раду забезпечити прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Полтави гуртожиток за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, площею 4379,9 кв.м., вартістю 40067850,00 грн;

- зобов'язати Фонд державного майна України включити гуртожиток за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, площею 4379,9 кв. м., вартістю 40067850,00 грн до Єдиного реєстру об'єктів державної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Полтавською міською радою не виконуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо передачі об'єктів житлового фонду, виявлених під час ліквідаційної процедури, до комунальної власності територіальних громад міста, а саме: ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.02.2012 зобов'язано Полтавську міську раду прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Полтави без додаткових умов об'єкти житлового фонду у м. Полтаві, в тому числі гуртожиток, що по пров. Шевченка, 11 в м. Полтава, який обліковується на балансі банкрута - Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник"; ігноруються рішення Полтавської міської ради від 05.02.2013 "Про затвердження програми передачі гуртожитків у комунальну власність територіальної громади міста Полтави" та від 25.09.2014 "Про надання згоди на прийняття до комунальної власності міста жилих будинків ЖЕП "Будівельник", які відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов'язковим до виконання на певній території; Полтавською міською радою не вжито усіх заходів щодо прийняття у комунальні власність гуртожитку по пров. Шевченка, 11 у м. Полтаві відповідно до вимог чинного законодавства, у строки, передбачені вказаною Програмою, не здійснено контроль за реальним виконанням рішення міської ради від 25.09.2014 комісією з питань передачі відомчих об'єктів у комунальну власність міста, що у свою чергу унеможливлює реалізацію законних прав мешканців спірного гуртожитку; Фондом не внесено до Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності зазначений гуртожиток.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог заступника прокурора Полтавської області до Полтавської міської ради про зобов'язання Полтавської міської ради забезпечити прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Полтави гуртожиток за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, площею 4379,9 кв.м., вартістю 40067850,00 грн.

Прокурори у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача-2 вимоги адміністративного позову не визнала, у його задоволенні просила відмовити, посилаючись на те, що Положенням про Єдиний реєстр об'єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.04.2004 №467, визначено, що Реєстр формується Фондом державного майна за участю Держкомстату, Державної податкової адміністрації, НКЦПФР, Держпідприємництва, Держземагенства, Антимонопольного комітету та інших органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, шляхом об'єднання на єдиних методологічних засадах інформаційних систем; підставою для включення вказаного майна є інформація, яка має бути надана відповідним уповноваженим органом, у даному випадку - управлянням майна області Полтавської обласної державної адміністрації, а отже, дії Фонду щодо формування Реєстру є похідними від дій уповноважених управляти державним майном; Фонд державного майна України є розпорядником Реєстру, тому не може самостійно за власною ініціативою вносити відомості до Реєстру.

Відповідач-1 явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, причини неприбуття суду не повідомив, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа у судове засідання не прибула, причини неприбуття суду не повідомила, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення прокурорів та представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час судового розгляду, згідно з рішенням від 23.07.2004 у справі №8/172 за позовом ДК ЖЕП "Будівельник" до Управління майном обласної ради та Управління житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації про визнання права власності на нерухоме майно господарський суд Полтавської області встановив, що житловий фонд Полтавського управління житлово-комунального господарства та його правонаступника КП ЖЕП "Будівельник" є державним відомчим житловим фондом корпорації "Укрбуд" і відповідно до статті 5 Житлового кодексу України та постанов Кабінету Міністрів України від 06.11.1996 №891 та від 02.12.1996 № 1 при ліквідації об'єднання мав бути переданим у відання Полтавської міської ради. Після самоліквідації виробничого будівельно-монтажного об'єднання "Полтавабуд" (наказ "Полтавабуд" від 18.12.1996 №28) майно його підрозділу - Полтавського управління житлово-комунального господарства у спільну власність територіальних громад області за актом приймання - передачі не передавалося. Господарський суд Полтавської області дійшов висновку, що закріплене за КП ЖЕП "Будівельник" житло належить до державної власності /а.с. 45-46/.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі № 8/471-23/1 прийнято рішення, яким зобов'язано Полтавську міську раду прийняти до комунальної власності м. Полтави без додаткових умов гуртожитки у м. Полтаві, зокрема гуртожиток по пров. Шевченка, 11 у м. Полтаві; зобов'язано ліквідатора передати вищевказані об'єкти житлового фонду, в т.ч. гуртожитки, за актом прийому-передачі Полтавській міській раді; надати суду документальні докази передачі вищевказаних об'єктів житлового фонду, в т.ч. гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м. Полтави в порядку, визначеному Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" (акти приймання-передачі, рішення комісії тощо) /а.с. 21-25/.

Як вказує прокурор, Полтавською міською радою вчинено бездіяльність щодо неприйняття до комунальної власності міста гуртожитку за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, а відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 18.03.2016 вказане майно не перебуває на обліку в Фонді.

Дані обставини стали підставою для звернення прокурора до адміністративного суду з позовом.

Надаючи правову оцінку вимогам прокурора про зобов'язання Фонд включити гуртожиток за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, площею 4379,9 кв.м., вартістю 40067850,00 грн до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. І тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, у межах провадження справи, у якій вони ухвалені.

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та виходячи зі змісту статей 1 та 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження та контроль за примусовим виконанням судових рішень покладається на державну виконавчу службу, яка в свою чергу має певні засоби примусу та у разі невиконання застосовує до відповідальних осіб штрафні санкції та інші заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Оскільки ухвала господарського суду Полтавської області від 19.07.2012 у справі № 8/471-23/1 фактично не виконана, суд дійшов висновку щодо доцільності оскарження неправомірних дій або бездіяльності саме органів державної виконавчої служби, які відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" здійснюють виконавче провадження, як завершальну стадію судового провадження, та контроль за примусовим виконанням рішень.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав не передбачений чинним законодавством, а тому в частині позовних вимог до Полтавської міської ради слід відмовити.

Надаючи правову оцінку вимогам прокурора про зобов'язання Фонд включити гуртожиток за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, площею 4379,9 кв.м., вартістю 40067850,00 грн до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 5 зазначеного Закону Фонд забезпечує відповідно до Закону України "Про управління об'єктами державної власності" формування і ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності, є його розпорядником.

У пункті 23 частини першої статті 6 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань забезпечують надання розпоряднику Єдиного реєстру об'єктів державної власності відомостей про об'єкти державної власності для формування і ведення зазначеного реєстру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 №467 затверджено Положення про Єдиний реєстр об'єктів державної власності (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Єдиний реєстр об'єктів державної власності (далі - Реєстр) є автоматизованою системою збирання, обліку, накопичення, оброблення, захисту та надання інформації про нерухоме майно, у тому числі передане в оренду, лізинг, концесію або заставу державних підприємств, їх об'єднань, установ та організацій (далі - підприємства), а також корпоративні права держави та державне майно, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації (далі - балансоутримувачі).

Реєстр формується Фондом державного майна за участю Держкомстату, Державної податкової адміністрації, НКЦПФР, Держпідприємництва, Держгеокадастру, Антимонопольного комітету та інших органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, шляхом об'єднання на єдиних методологічних засадах інформаційних систем з метою: ведення обліку об'єктів державної власності; створення умов для оптимізації кількості підприємств державного сектору економіки, використання об'єктів державної власності; проведення моніторингу структурних змін у державному секторі економіки; здійснення контролю за ефективним використанням об'єктів державної власності; забезпечення реалізації управлінських рішень, відкритості та прозорості інформування у державному секторі економіки (пункт 2 Положення).

Органи, уповноважені управляти об'єктами державної власності: ведуть облік об'єктів державної власності, які належать до сфери їх управління та підлягають внесенню до Реєстру; здійснюють контроль за повнотою даних Реєстру та їх відповідністю встановленим вимогам; передають щокварталу Фондові державного майна інформацію для внесення змін до Реєстру (пункт 4 Положення).

Отже, підставою для включення вищезазначеного майна є інформація, яка має бути надана відповідним уповноваженим органом, який відповідно до покладених на нього обов'язків веде облік об'єктів державної власності, які належать до сфери його управління. Відповідно до пункту 3 Положення Фонд державного майна є Розпорядником Реєстру, який: затверджує порядок та умови користування Реєстром; розробляє організаційні та методологічні принципи його ведення; здійснює контроль за повнотою даних, які вносяться до Реєстру; розробляє і вдосконалює технології та програмні засоби формування Реєстру; надає інформаційно-довідкові послуги користувачам Реєстру.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії Фонду щодо формування Реєстру є похідними від дій уповноважених управляти державним майном органів, що надають відповідну інформацію для внесення відповідних змін.

Дані про об'єкти державної власності, внесені до Реєстру, поновлюються щокварталу Фондом державного майна за участю органів, зазначених у пункті 2 цього Положення (абзац другий пункту 8 Положення).

З урахуванням викладеного, Фонд не може самостійно за власною ініціативою вносити відомості до Реєстру.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про зобов'язання Фонд включити гуртожиток за адресою: м. Полтава, пров. Шевченка, 11, площею 4379,9 кв.м., вартістю 40067850,00 грн до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, є необґрунтованими та безпідставними.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог прокурора, при цьому, відповідачем-2 у повній мірі доведено, що він діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову заступника прокурора Полтавської області до Полтавської міської ради, Фонду державного майна України, третя особа: ліквідатор Державного комунального Житлово-експлуатаційного підприємства "Будівельник" Рибаченко Микола Петрович про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2016 року.

Головуючий суддя суддя суддя Т.С. Канигіна С.С. Бойко І.Г. Ясиновський