Справа № 377/500/16-а
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/500/16-а

Провадження №2-а/377/44/16

10 серпня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірним рішення про відмову у видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, -

УСТАНОВИВ:

12 липня 2016 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить визнати неправомірним рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 10 лютого 2016 року за № 05-59-230 про відмову у видачі йому посвідчення встановленого зразка як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України за № 51 від 20.01.1997 року «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видати йому посвідчення встановленого зразку, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 551,20 гривень та в сумі 400 гривень за надання правової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після аварії на Чорнобильській АЕС позивач з березня 1987 року і по даний час є мешканцем м. Славутича Київської області, територія якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 року, якою було затверджено «Перелік населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та яка є діючою по даний час, віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю. Факт постійного проживання позивача у м. Славутичі Київської області з березня 1987 року і по даний час, тобто на території зони посиленого радіоекологічного контролю, дає йому право на зниження пенсійного віку на 5 років, в зв'язку з чим він 26 березня 2015 року звернувся до УПФУ у м. Славутичі Київської області з відповідною заявою про призначення йому пенсії за віком. За рішенням начальника УПФУ у м. Славутичі Київської області від 31 березня 2015 року № 1535/03 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно ч. 5 п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставою прийняття такого рішення було зазначено відсутність документів, що підтверджують періоди роботи для зниження пенсійного віку по 3 - й категорії, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1990 році; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії; необхідного страхового стажу згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після отримання даного рішення позивачем додатково 17 червня 2015 року було подано до відповідача довідку форми № 122 № 1/142-15 від 04.06.2015 року на підтвердження його стажу роботи на ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» у зоні відчуження ЧАЕС, що дає йому необхідний страховий стаж відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи відсутність підстав для зниження йому пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ЛНА на ЧАЕС категорія 3, єдиною причиною відмови відповідача у призначенні позивачу пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, виходячи з терміну його проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за останньою відповіддю від 15.06.2015 року залишилося тільки відсутність в нього посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 4. Враховуючи вищенаведені обставини та наявність у позивача законного права на отримання посвідчення особи, яка постійно проживає та(або) працює на території посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років станом на 1 січня 1993 року, категорія 4, він 20 березня 2015 року звернувся з відповідною заявою до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області, на яку отримав відповідь від 30.03.2015 року за № 10/01-15 про відмову у прийнятті від нього документів на видачу посвідчення встановленого зразку з посиланням на внесені зміни до ст. 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими було «виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, до якої віднесено м. Славутич» та роз'яснення Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації за № 05-49-143 від 23.01.2015 року. Відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року (справа № 810/4914/15) за його позовом визнано протиправною відмову УСЗН Славутицької міської ради Київської області від 30.03.2015 року № 10/01-15 у направленні подання до Київської облдержадміністрації на видачу йому посвідчення встановленого зразку як особі, яка постійно проживала (є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 - х років, категорія 4, та зобов'язано направити таке подання; а також зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської облдержадміністрації розглянути подання УСЗН Славутицької міської ради Київської області на видачу йому посвідчення встановленого зразку як особі, яка постійно проживала (є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4-х років, категорія 4, з урахуванням викладених у даному рішенні висновків. Після набрання законної сили зазначеним судовим рішенням УСЗН Славутицької міської ради Київської області за повторною заявою позивача від 4 січня 2016 року було направлено до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації відповідне подання на видачу посвідчення встановленого зразку як особі, потерпілій від Чорнобильської катастрофи. Незважаючи на ухвалене судове рішення, що набрало законної сили, та всупереч висновків, покладеним на його обґрунтування, відповідачем листом від 10 лютого 2016 року за № 05-59-230 повторно було відмовлено у видачі йому зазначеного посвідчення потерпілої особи з посиланням на внесені зміни до ст. 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими було «виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, до якої віднесено м. Славутич» та роз'яснення Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації за № 05-49-143 від 23.01.2015 року. Позивач вважає рішення Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації від 10.02.2016 року за № 05-59-230 про відмову у видачі вищевказаного посвідчення незаконним та таким, що порушує його конституційні права, гарантовані державою на забезпечення пільг та компенсацій, на отримання яких він має всі правові підстави.

Ухвалою суду від 26 липня 2016 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Київську обласну державну адміністрацію.

Відповідач - Київська обласна державна адміністрація надіслала заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи заперечення тим, що визначення статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється відповідно до ст. 9, ст. 11, ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою КМУ від 20.01.1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до п. 10 Порядку видача відповідних посвідчень провадиться Радою міністрів АРК, обласними Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Відповідно до ст. ст. 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи четвертої категорії належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років. Отже, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Разом з тим, на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Зазначений Закон набрав чинності 01.01.2015 року. Таким чином, з 01.01.2015 року ОСОБА_1 не проживає на території забрудненої зони, оскільки відповідно до чинного законодавства такої зони вже немає, та як наслідок немає статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач - Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації надіслав на адресу суду заперечення, аналогічні запереченням Київської обласної державної адміністрації.

Про час і місце розгляду справи сторони були належним чином повідомлені згідно правил ст. 33-38 КАС України.

В судове засідання позивач не з'явився за наявності заяви про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні.

Представник відповідача Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, в поданих запереченнях просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації в судове засідання не з'явився без повідомлення причин.

Відповідно до частини четвертої статі 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У такому випадку фіксування судового засідання технічними засобами за правилами ст. 41 КАС України не здійснюється.

Перевіривши наявні матеріали справи та визначивши відповідні їм правовідносини сторін, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 13 березня 1987 року і по даний час зареєстрований та проживає в м.Славутичі Київської області.

Зазначені обставини підтверджені довідками КП «ЖКЦ» № 98, 99, 103 від 20 березня 2015 року (а.с. 33).

26 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно п.2 ч.5 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 р.

Рішенням начальника управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області від 31.03.2015 року було відмовлено у призначенні пенсії позивачеві з тих підстав, зокрема, що відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку необхідне посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Наявність довідок про періоди проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю не є підставою для зниження пенсійного віку без посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування( а.с. 31-32).

20 березня 2015 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області з заявою, в якій просив вирішити питання щодо видачі йому посвідчення особи, яка постійно проживала та (або) працювала на території посиленого радіологічного контролю не менше 4х років станом на 01.01.1993 (а.с.29).

Листом управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області № 10/01-15 від 30.03.2015 позивачеві було надано відповідь, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ (який набрав чинності 01.01.2015 року) виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, до якої було віднесено м.Славутич. Тому, згідно з роз'ясненнями Департаменту соціального захисту населення Київської ОДА ( лист від 23.01.2015 № 05-49-143) та, починаючи з 01.01.2015 року Департамент не приймає подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів на оформлення посвідчень категорії 4 серії В (а.с.28).

22 липня 2015 ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації з заявою, відповідно до якої просив вирішити питання видачі йому посвідчення особи, яка постійно проживала та (або) працювала на території посиленого радіологічного контролю не менше 4-х років станом на 01.01.1993 (а.с. 26-27).

Листом Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації № 05-59-1583 від 04.08.2015 позивачеві було повідомлено, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ (який набрав чинності 01.01.2015) виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, до якої було віднесено м.Славутич. Тому з 01.01.2015 ОСОБА_1 не проживає на території забрудненої території. З огляду на вказане, у Департамента соціального захисту населення Київської облдержадміністрації відсутні правові підстави для видачі йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Зазначено, що поновлення розгляду порушеного права можливо лише за умови внесення відповідних змін до чинного законодавства України(а.с. 24-25).

Вважаючи, відмови управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області та Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації у видачі посвідчення категорії 4 неправомірними, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2015 року, яка набрала законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області про визнання неправомірними рішення та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області від 30.03.2015 року № 10/01-15 у направленні подання до Київської обласної державної адміністрації на видачу ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка, як особі, яка постійно проживала (є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4; зобов'язано управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області направити до Київської обласної державної адміністрації подання на видачу ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка, як особі, яка постійно проживала (є) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4; зобов'язано департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання управління соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області на видачу ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка, як особі, яка постійно проживала (є) у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4, з урахуванням викладених у даному рішенні висновків(а.с. 14-23).

04 січня 2016 року за повторною заяво позивача після набрання зазначеною постановою Київського окружного адміністративного суду законної сили, управлінням соціального захисту населення Славутицької міської ради Київської області було направлено до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації подання про видачу посвідчення встановленого зразка як особі, потерпілій від Чорнобильської катастрофи.

Листом Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 10.02.2016 року № 05-59-290 позивачеві було повідомлено, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років (п.10 Порядку). Отже, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії та відповідне посвідчення діє на час постійного проживання або роботи чи постійного навчання у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ (який набрав чинності 01.01.2015 року) виключено абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Таким чином, з 01.01.2015 ОСОБА_1 не проживає на території забрудненої території. Враховуючи наведене, на даний час відсутні правові підстави для видачі йому посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Зазначено, що поновлення розгляду порушеного права можливо лише за умови внесення відповідних змін до чинного законодавства України(а.с. 11-12).

Вважаючи рішення Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації від 10.02.2016 року за № 05-59-230 про відмову у видачі вищевказаного посвідчення незаконним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну сину. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом УРСР від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями (далі - Закон № 796 - XII).

У відповідності до статті 9 Закону № 796 - XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 11 Закону №796 - XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше 4 років.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 № 791а-XII (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 791а-XII) залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

За змістом частини другої статті 2 Закону № 791а-XII такими зонами, зокрема, є:

1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році;

2) зона безумовного (обов'язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період;

3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

До 01.01.2015 року до зон, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, належала й зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період, яка була передбачена абзацом п'ятим частини другої статті 2 Закону № 791а-XII.

Відповідно до ч.6 статті 2 Закону № 791а-XII перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, та дані щорічних дозиметричних паспортизацій із зазначенням очікуваних доз опромінення населення оприлюднюються Кабінетом Міністрів України один раз на три роки, починаючи з 2009 року, а також надаються на запит відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення. Згідно з додатком № 1 до вказаної Постанови м. Славутич віднесено до зони радіоактивного забруднення за соціально-економічним фактором.

Слід зазначити, що будь-яких змін до вказаної постанови не внесено і м.Славутич із зони посиленого радіоекологічного контролю не виключено. Також на даний час діє розділ IV Закону № 791а-XII, який регулює правовий режим зони посиленого радіоекологічного контролю. Статтею 19 вказаного Закону державою гарантується надання громадянам у зазначеній зоні пільг і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та іншими актами чинного законодавства.

За змістом статей 14 і 65 Закону №796 - XII для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 із змінами і доповненнями (далі - Порядок № 51).

За визначенням, наведеним у Порядку № 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку №51 особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Статтею 15 Закону №796 - XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Положення статті 15 Закону №796-XII узгоджуються з приписами пункту 10 Порядку №51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Таким чином, особи, які станом на 1 січня 1993 року постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796-XII.

Зважаючи на те, що позивач з 13 березня 187 року постійно проживав та працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджено довідками КП «ЖКЦ» № 98, 99, 103 від 20 березня 2015 року, і станом на 1 січня 1993 року прожив та відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років, то в розумінні Закону №796 - XII, безумовно, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Доводи відповідачів про відсутність підстав для встановлення позивачеві статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4, які зводяться до того, що згідно із Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» абзац 5 частини 2 статті 2 Закону № 791а-XII виключено, відтак із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, і факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю відсутній, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014р. № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд зазначає, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015 року.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015року.

З матеріалів справи судом встановлено, що у позивача виникло право отримати посвідчення з визначенням статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4 ще до 01.01.2015 року. Водночас, з відповідною заявою до уповноважених на те органів ОСОБА_1 не звертався, оскільки 01.11.1992 року він отримав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1990 році (категорія 3, серія А № 093623) та вважав, що пільги, а також компенсації передбачені для осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 безумовно розповсюджуються і на учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1990 році (категорія 3), зокрема, в частині зменшення пенсійного віку. Після звернення із заявою до УПФУ в м.Славутичі Київської області про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку зі зниженням пенсійного віку згідно п.2 ч.5 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року, він отримав рішення начальника управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області від 31.03.2015 року про відмову у призначенні пенсії з тих підстав, зокрема, що для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку необхідне посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Наявність довідок про періоди проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю не є підставою для зниження пенсійного віку без посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання посвідчення категорії 4 серії В, оскільки станом на 01.01.193 року він постійно проживав на території посиленого радіологічного контролю більше 4 років, що підтверджується довідками встановленого зразку.

Відповідно до ч.4 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом третім пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 передбачено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації діє на підставі Положення «Про департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації», затвердженого розпорядженням голови Київської обласної державної адміністрації від 05.02.2013 № 43.

Згідно з пунктом 1 цього Положення Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації є структурним підрозділом Київської обласної державної адміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації, та є підзвітним і підконтрольним голові облдержадміністрації та Міністерству соціальної політики України.

Серед повноважень відповідача, визначених у пункті 34 вказаного Положення, є, зокрема, виконання таких функцій, як організація та координація роботи, пов'язаної з визначенням статусу осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, а не видачею безпосередньо посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Виходячи з наведеного, видача посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які проживають на території Київської області, здійснюється Київською обласною державною адміністрацією.

Оскаржуване рішення відповідача Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 10 лютого 2016 року за № 05-59-230 про відмову у видачі позивачеві посвідчення встановленого зразка як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не було обґрунтованим і не відповідало принципу законності та верховенства права, відповідно до якого права та свободи людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Подавши заперечення проти позову, відповідачі не переконали суд у правомірності своїх дій, не виконавши обов'язку, передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього Кодексу, і не може виходити з межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Виходячи з цього, адміністративний позов слід визнати обґрунтованим в частині визнання неправомірним рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 10 лютого 2016 року за № 05-59-230 про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України за № 51 від 20.01.1997 року «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразку, як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4, оскільки саме на неї відповідно до зазначених нормативних актів покладено обов'язок видачі посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які проживають на території Київської області, в зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно правил ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1 ст.87 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як зазначено у п.1 ч.3 цієї статті, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

В частині 3 цієї статті зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу, зокрема, в адміністративних справах, яка виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Оплата витрат за надання правової допомоги позивачем та надання послуг за договором про надання правової допомоги від 04 травня 2016 року підтверджується актом надання послуг № 38 від 11 травня 2016 року і квитанцією про сплату коштів в сумі 400 гривень (а.с. 7-8).

Як вбачається з акту надання послуг, адвокатом адвокатського об'єднання «Славутицька міська юридична консультація «Захист» Прокопенком О.П. було затрачена 1 година на підготовку позову до суду, вартість вказаної послуги становить 400 гривень, що відповідає граничному розміру, встановленому Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідачів в рівних частках на користь позивача необхідно стягнути половину судових витрат по оплаті судового збору та на правову допомогу.

Керуючись ст. 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 10 лютого 2016 року за № 05-59-230 про відмову у видачі ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4, у відповідності до вимог ст. ст. 11, 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України за № 51 від 20.01.1997 року «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразку, як особі, яка постійно проживала(є) у зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років, категорія 4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та Київської обласної державної адміністрації в рівних частках на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 275 гривень 60 копійок та в сумі 200 гривень за надання правової допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо вони не були подані.

У разі подання апеляційних скарг постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 15 серпня 2016 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька