Справа № 686/355/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/355/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Колієв С. А.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

10 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Нечаюк Т.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - П'ятницької Наталії Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2016 року позивач звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачену п. 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року позов задоволено: визнано дії протиправними; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років позивача, період роботи в Хмельницькій обласній психіатричній лікарні на посаді лікаря-психіатра судово-психіатричного відділення з 16.04.1998 року по час призначення пенсії; зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому з 27.04.2015 року та отримує пенсію за віком.

29 квітня 2015 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому з листом, в якому просила виплатити їй передбачену п.7-1 Розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV грошову допомогу у розмірі 10-ти пенсій, як працівнику закладу охорони здоров'я, який має більш ніж 30-ть років страхового стажу і вийшов на пенсію за віком.

Листом управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому № 25327/03 від 20.08.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті вищевказаної грошової допомоги, посилаючись на відсутність у позивача 30-ти років стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на отримання пенсії за вислугу років. При цьому до такого стажу не зараховано період роботи позивача з 16.04.1998 року з посиланням на те, що остання з цього часу працює лікарем-психіатром судово-психіатричного відділення з присвоєнням рангу державного службовця.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудовий стаж позивача за даними трудової книжки є стажем лікаря, що у відповідності до чинного законодавства свідчить про наявність у неї права на зарахування його до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. За таких обставин, присвоєння позивачу кваліфікаційного класу та відповідного рангу державного службовця, не свідчить про відсутність у позивача лікарського стажу та не є підставою не враховувати її стаж роботи на лікарських посадах до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років. На підставі викладеного позивач має право на виплату грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону встановлено, що за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Із записів трудової книжки ОСОБА_2 судом встановлено, що в період з 01.06.1979 року по 01.08.1981 рік вона працювала у Черновіцькій обласній психіатричній лікарні на посаді медсестри; з 03.08.1981 року по 19.08.1982 рік - лікарем-інтерном у Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері; з 19.08.1982 року по 20.08.1984 рік - лікарем-психіатром у Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері; з 20.08.1984 рік по 16.12.1986 року - лікарем-психіатром відділення у Хмельницькій обласній психіатричній лікарні №1; з 16.12.1986 року по 18.03.1987 рік - в.о. завідувача судово-психіатричного відділення; з 18.03.1987 року по 15.03.1988 рік - лікаря-психіатра відділення; з 15.03.1988 року по 07.08.1995 рік - заступника головного лікаря з лікувальної роботи; з 07.08.1995 року по 23.02.1996 рік - лікаря-психіатра відділення; 23.02.1996 року по 23.11.1999 рік - лікаря-психіатра судово-психіатричного відділення; з 23.11.1999 року по 21.02.2012 рік - завідувача геронтологічного і сомато-психіатричного відділення №10; з 21.02.2012 по 01.11.2012 рік - лікарем-психіатром 3 відділення; з 01.11.2012 року по теперішній час - завідувач 10-го відділення Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1.

Станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому і станом на час розгляду справи позивач продовжує працювати завідувачем 10-го відділення Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1.

Відповідно до листа відповідача про відмову у виплаті грошової допомоги, до розрахунку страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, управлінням було зараховано 18 років 10 місяців та 15 днів (період роботи з 01.06.1979 року по 16.04.1998 року), а період роботи з 16.04.1998 року до такого розрахунку включений не був, оскільки з цього часу позивач перебував на посаді, яка віднесена до державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 року затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. До затвердженого переліку входять лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працювали у лікарських закладах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 385 від 28.10.2002 року "Про затвердження переліків закладів охорони здоров'я, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров'я" психіатрична лікарня, психіатричний диспансер, психоневрологічна лікарня віднесені до лікарняних закладів.

Таким чином, позивач працювала на посадах та у закладах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п.7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, позивач має право на отримання грошової допомоги у зазначеному вище розмірі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що адміністративний позов необхідно задовольнити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 серпня 2016 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.