Справа № 2а-17486/09/0570
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2010-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Масло І.В., Кошкош О.О., Шинкарьової І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2010 року справа №2а-17486/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

28 травня 2010року м. Донецьк

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Білак С.В.,

при секретарі Чеплигіні П.І.,

за участю: від позивача ОСОБА_2, від відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2009 року по справі № 2-а-17486/09/0570 за позовом приватного підприємства Албір м. Маріуполь до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 14 червня 2006 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом до Жовтневої МДПІ в м. Маріуполі в якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 14 червня 2006 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2009 року позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Відповідач не погодився з постановою суду і подав апеляційну скаргу, вказавши, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне в задоволенні вимог викладених в апеляційній скарзі відмовити, постанову залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

За результатами планової виїзної перевірки ПП «Албір» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за розрахунковий період з 01.04.2005 по 31.12.2005 Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя складено акт перевірки, яким встановлено порушення позивачем п.п. 1.14 ст.1, п. 6.2., п. 6.5. ст. 6, п.п. 7.7.1., п.п. 7.7.2 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (далі -Закон) - заниження податку на додану вартість у розмірі 845062,3 грн. На підставі акту перевірки 14 червня 2006 Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя прийняте спірне податкове повідомлення-рішення за № /0, яким ПП «Албір» донараховано податок на додану вартість у розмірі 1 690 124 грн. (845062 грн. - за основним платежем, 845062 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). Позиція відповідача ґрунтується на тому, що позивач у порушення вимог п.п. 6.2.2, 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» неправомірно застосував нульову ставку з податку на додану вартість щодо наданих послуг з навантаження та розвантаження експортних вантажів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем не доказано правомірності прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, так як відповідно до п.п. 6.1, 6.2 ст. 6 цього Закону об'єкти оподаткування, визначені статтею 3 цього Закону, за винятком операцій, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка згідно з цим Законом, оподатковуються за ставкою 20 відсотків. Податок становить 20 відсотків бази оподаткування, визначеної статтею 4 цього Закону, та додається до ціни товарів (робіт, послуг). При експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить «0» відсотків до бази оподаткування.

В силу вимог п. 1.14 Закону України «Про податок на додану вартість» супутні послуги - послуги, вартість яких включається відповідно до норм митного законодавства до митної вартості товарів, що експортуються або імпортуються.

Статтями 259, 260 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів -це заявлена декларантом або визначена митним органом ціна, що була сплачена або підлягає сплаті за товари, які переміщуються через митний кордон України, і обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.

Відповідно до ст. 274 Митного кодексу України митна вартість товарів, що вивозяться (експортується) з України на підставі договору купівлі-продажу або міни, визначається на основі ціни, яку було фактично сплачено або яка підлягає сплаті за ці товари на момент перетинання митного кордону України.

До митної вартості товарів, що вивозяться (експортуються), також включаються фактичні витрати, якщо вони не були раніше до неї включені: навантаження, вивантаження,

перевантаження, транспортування та страхування до пункту перетинання митного кордону України; комісійні та брокерські винагороди; ліцензійні та інші платежі за використання об'єктів права інтелектуальної власності, які покупець повинен прямо чи побічно здійснити як умову продажу (експорту) товарів, що оцінюються.

Судом встановлено, що позивачем були укладені з нерезидентами договори про транспортно-експедиційне обслуговування від 08.07.2002 № 20-07/02, від 04.11.2003 № 22 -11/03, від 01.07.2005 № 01-07, а також договір доручення від 1 жовтня 2004 року № 18 10/04, згідно з якими протягом квітня-грудня 2005 року позивач надавав нерезидентам послуги з транспортно-експедиційного обслуговування вантажів.

Крім того, позивач уклав з ДП «Маріупольський морський торговий порт» (м. Маріуполь) договори від 23.12.2004 № 25-6/106/12, від 23.12.2004 № 25-6/106/14, від 21.09.2005 року № 25-6/106/11, а також з ТОВ «СРЗ» (м. Маріуполь) договір від 26.02.2004 № 33, предметом яких є послуги з навантаження та перевалу вантажів,

транспортно-експедиційне обслуговування яких здійснював позивач. Фактичне надання цих

послуг та їх оплата підтверджується відповідними матеріалами справи. Отже, суд правильно визначився, що вказані послуги по навантаженню та перевалці вантажів, які експортуються, є супутніми такому експорту, а включення декларантом до вантажний митних декларації їх вартості, як складової митної вартості експортованого товару, дає підстави для оподаткування цих послуг відповідно до п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість» за нульовою ставкою.

Колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом ретельно перевірено доводи сторін та дано їм вірну оцінку, постанова суду від 18 листопада 2009 року є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198-200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2009 року по справі № 2-а-17486/09/0570 за позовом приватного підприємства Албір м. Маріуполь до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя Донецької області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 14 червня 2006 року - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2009 року по справі № 2-а-17486/09/0570 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 28 травня 2010 року , повний текст буде виготовлений 2 червня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Гаврищук Т.Г.

ОСОБА_4