Справа № 815/857/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/857/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ "ЮСБ БАНК" №3-ТА від 10.12.2015 року в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахуванням коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника, визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК", що призвели до не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ "ЮСБ БАНК" включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку НОМЕР_1 станом на 03.10.2015 року з одночасним поданням змін до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ "ЮСБ БАНК" №3-ТА від 10.12.2015 року в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахуванням коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника, визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК", що призвели до не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ "ЮСБ БАНК" включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку НОМЕР_1 станом на 03.10.2015 року з одночасним поданням змін до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2014 року позивачем - ОСОБА_1 у ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" був відкритий картковий рахунок НОМЕР_1. 02.10.2015 року відповідно до умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги за №03/15 від 01.09.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ДІЛЕС ГРУП", позивач отримала поворотну фінансову допомогу у розмірі 100 000,00 грн., які були перераховані на її картковий рахунок. 03.10.2015 року позивачем було знято зі свого карткового рахунку 2000,00 грн., після чого операції платіжною карткою були заблоковані. У цей день ОСОБА_1 стало відомо про введення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 р. № 665/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 р. №182 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Позивач звернувшись до відділення ПАТ «ОТП БАНК», дізналась, що до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вона не включена. Таким чином, на думку позивача, незважаючи на те, що ОСОБА_1 є вкладником банку її безпідставно не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку НОМЕР_1.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.219), але в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення (а.с.136-142), в яких не погоджується із заявленим позовом, оскільки 02.10.2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову №665/БТ «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" до категорії неплатоспроможних». Відповідно до постанови Правління НБУ №939 від 24.12.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.12.2015 року №241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" та делегування повноважень ліквідатора Банку. Відповідач вважає, що діяв у відповідності до норм та в порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком на факт їх нікчемності, отримання та опрацювання Банком у повному обсязі інформації про карткові транзакції (операції), які були здійснені за допомогою міжнародних платіжних систем, здійснювалось формування переліку вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню, та здійснювалися інші дії покладені законом на Уповноважену особу, а отже зазначені позивачем обставини щодо не внесення відомостей про позивача до реєстру вкладників не є результатом бездіяльності Уповноваженої особи, а є результатом вчинення дій спрямованих на перевірку правочинів та встановлення обставин, які впливають на рішення щодо включення осіб до переліку вкладників, які мають право отримати відшкодування (компенсацію) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Що стосується вимоги щодо покладення обов'язку на Уповноважену особу надати до Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, то відповідач вважає, що дана вимога не підлягає до заводолення на підставі наступного: Згідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів ( у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті. На підставі висновків комісії рішенням уповноваженої особи №3-ТА від 10.12.2015 року проведений правочин за участі позивача та ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" було віднесено до категорії нікчемних та визнано нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, передбачених ст.216 ЦК України, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахуванням коштів на рахунок позивача. Враховуючи вищевикладене, позивачем були проведені операції з метою ввести в оману Фонд гарантування вкладів фізичних осіб щодо нібито наявності підстав для виплати відшкодування за рахунок держави коштів, які насправді належать юридичній особі, здійснивши операції для відшкодування таких коштів фізичній особі, враховуючи наступне: ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" було перераховано зі свого поточного рахунку у Банк на картковий поточний рахунок у Банку, фізичній особі - позивачу, грошові кошти. Як наслідок, ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" намагається безпідставно збільшити суму, що підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, всупереч положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими встановлено, що гарантоване відшкодування за рахунок коштів держави поширюється тільки на вклади клієнтів - фізичних осіб, а кошти юридичних осіб за рахунок коштів Фонду не відшкодовуються. Таким чином, наведені операції з перерахуванням коштів з відкритого у Банку поточного рахунку юридичної особи ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" на відкритий у тому ж Банку рахунок фізичної особи, саме на рахунок позивача, з призначенням «безвідсоткова позика», направлені на «дроблення» коштів на рахунку суб'єкта господарювання шляхом оформлення фіктивних платежів, щодо нібито надання безвідсоткової позики фізичним особам, та мають на меті незаконне отримання відшкодування коштів клієнта - юридичної особи за рахунок коштів держави в особі Фонду.

Позивач в судовому засіданні не заявив клопотання про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі, а тому суд на підставі положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження 15.08.2016 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини

Судом встановлено, що у травні 2014 року позивачем - ОСОБА_1 у ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" був відкритий картковий рахунок НОМЕР_1. 02.10.2015 року відповідно до умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги за №03/15 від 01.09.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" (а.с.15-16), позивач отримала поворотну фінансову допомогу у розмірі 100 000,00 грн., які були перераховані на її картковий рахунок.

Згідно умов надання допомоги п.2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в розмірі 100000,00 грн. протягом 60 днів з дня підписання Договору.

Пунктом 2.2 поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто оплата за користування грошовими коштами не стягується.

Згідно порядку повернення допомоги п.3.1 поворотна фінансова допомога надається строком на 2 роки з моменту підписання даного Договору.

03.10.2015 року позивачем було знято зі свого карткового рахунку 2000,00 грн., після чого операції платіжною карткою були заблоковані. У цей день ОСОБА_1 стало відомо про введення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 р. № 665/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 р. №182 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПАТ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (далі - ПАТ «ЮСБ БАНК») запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 03 жовтня 2015 року до 02 січня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «ЮСБ БАНК», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на три місяці з 03.10.2015 року по 02.01.2016 року (включно).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 24 грудня 2015 р. № 939 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 28 грудня 2015 р. № 241, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (далі - ПАТ «ЮСБ БАНК») з 28 грудня 2015 року до 27 грудня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «ЮСБ БАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», юрисконсульту І категорії відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кічуку Олегу Івановичу на два роки з 28 грудня 2015 року до 27 грудня 2017 року включно.

Відповідно до повідомлення, розміщеного 29 грудня 2015 року на офіційному сайті банку, у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28 грудня 2015 року № 241 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЮСБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 30 грудня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Для отримання коштів вкладники ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК» (далі - ПАТ «ЮСБ БАНК») з 30 грудня 2015 року до 10 лютого 2016 року включно можуть звертатись до установ банку-агенту Фонду АТ «ОТП БАНК».

Таким чином, звернувшись до відділення ПАТ «ОТП БАНК», позивач дізналась, що до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вона не включена.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V, цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає зішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно з частиною п'ятою статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частина шоста статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначає, що Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання

Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 2-4 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 8, 11 частини четвертої статті 26 Закону. Переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів: 4-6 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла « 14»; 7, 8 і 11 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла «М». Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку. До Переліку не включаються: інформація про вкладників, які отримали всю належну їм гарантовану суму відшкодування під час дії тимчасової адміністрації; інформація про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону; записи, що повернуті банку для доопрацювання як помилкові, - до усунення помилок. Перелік та переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, подаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом: на паперових носіях - пронумеровані, прошиті, складені в алфавітному порядку за прізвищами та засвідчені підписом уповноваженої особи Фонду і відбитком печатки банку, що ліквідується; на електронних носіях - у сsv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства. Файл сsv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» та за правилами формування сsv файлів.

Відповідно до пункту 5 розділу III Положення передбачено, що 5. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація надається окремими файлами залежно від її типу.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (з урахуванням обмежень, визначених уповноваженою особою Фонду відповідно до частини другої статті 38 Закону), за формою, наведеною у податку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання

Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - у сsv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл сsv формується за структурою інформаційного рядка файла «Загальний Реєстр» (додаток 12) та за правилами формування сsv файлів.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі втриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

28 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» із заявою щодо включення її до Переліку вкладників ПАТ «ЮСБ БАНК», що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із належною їй сумою у розмірі 98 207,69 гривень.

28 лютого 2016 року на звернення позивача надійшла відповідь від Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «ЮСБ БАНК» № 1718 від 25.02.2016 року, в якій йшлося про те, що: «Наказом Уповноваженої особи № 85 від 20.10.2015 року була створена комісія та призначено проведення перевірки вкладів фізичних осіб в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЮНІОН СТАНДАРД БАНК».

Метою проведення вказаної перевірки виступало встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання клієнтами Банку виплат сум гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені в ч.3 ст. 38 Закону, та свідчити про вчинення клієнтами, спільно із посадовими особами Банку, спроб здійснити замах на заволодіння Державними коштами - коштами Фонду.

За результатами проведеної перевірки було встановлено, що в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації за участі ОСОБА_1 в установі ПАТ «ЮСБ БАНК» було проведено операцію по списанню коштів у загальному розмірі 98 207,69 грн., наслідком яких, стало виникнення у ОСОБА_1 цивільних прав на грошові кошти, що за висновками комісії містять ознаки нікчемності та підпадають під критерії нікчемності, передбачені п.9 ч.3 ст.38 Закону, а нетиповий характер вчинення вказаних операцій - може свідчити про здійснення спроб за штучно-створених підстав отримати задоволення своїх вимог з коштів Фонду та/або заволодіння майном Банку.

На підставі висновків Комісії, рішенням Уповноваженої особи №3-ТА від 10.12.2015 року проведений за участі ОСОБА_1 правочин було віднесено до категорії нікчемних та визнано, нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, передбачених ст. 216 ЦК України, а саме - проведенням сторнування банківських операцій з перерахування коштів з/на рахунок ОСОБА_1 та відображенням сторнованих коштів на рахунках їх первісних власників (відправників)».

За змістом ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті, (ч. 2 ст. 38).

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без становлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився ід власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснения кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо жий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.38 Закону №4452 уповноважена особа Фонду:1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених ч.3 ст. 38, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч.5 ст.38 Закону №4452).

З наведеними законодавчими положеннями узгоджуються приписи Положення №2, відповідно до п.4.12 якого при виконанні своїх обов'язків уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію має право, зокрема повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Аналіз викладених норм дозволяє дійти висновку про наявність у уповноваженої особи Фонду тимчасової адміністрації обов'язку та права перевіряти ті правочини (в тому числі договори) та повідомляти сторони про нікчемність з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону, тих правочинів (в тому числі договорів), які вчинені (укладені) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Суд зазначає, що правочин від 01.09.2015 року щодо надання позивачеві фінансової допомоги у розмірі 100000,00 грн., який уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЮСБ БАНК» віднесла до категорії нікчемних та застосувала наслідки нікчемності у вигляді сторнування грошових коштів у розмірі 98207,69 грн. з рахунку позивача НОМЕР_1 на рахунок ТОВ «ДІЛЕС ГРУП», є двостороннім - погодженим двома особами - позивачем та відповідною юридичної особою, а ПАТ «ЮСБ БАНК» не є стороною відповідних Договорів фінансової допомоги, не пов'язаної з підприємницькою діяльністю.

Ані положення Закону №4452, ані приписи Положення №2 не наділяють уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повноваженнями перевіряти ті правочини (договори) та повідомляти сторони про нікчемність з підстав, визначених ч.3 ст.38 Закону, тих правочинів (договорів),стороною яких не є банк.

Також банк не погоджується з позицією представника відповідача про те, що згідно оскаржуваного рішення відповідачем була визнання нікчемною угода по перерахуванню коштів з рахунку ТОВ «ДІЛЕС ГРУП» на картковий рахунок позича, оскільки у цій операції банк не виступає стороною договору позики між вказаними особами, а лише виконує волевиявлення свого клієнту щодо перерахуванн коштів, що знаходяться на його рахунку у цій банківській установі. Тобто вказана операція не є самостійною угодою, а є реалізацією договору позики. Щодо договорів банківських рахунків, між банком та ТОВ «ДІЛЕС ГРУП», то представник відповідача взагалі не навів жодного посилання на порушення ним закону чи публічного порядку, та про нього взагалі не зазначається у оскаржуваному рішенні відповідача №3-ТА від 10.12.2015 року.

Посилання представника відповідача на те, що укладений позивачем договір позики є таким, що порушує публічний порядок та є удаваним, не заслуговують на увагу, оскільки оскаржувані дії вчинені відповідачем не з посиланням на ст.228 ЦК України (щодо правочину, який порушує публічний порядок) та ст.235 ЦК України (щодо удаваного правочину), а з посиланням на приписи п.2 та п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452, відповідно до яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, як: п.2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Також суд зазначає, що внаслідок визнання відповідачем з посиланням на Закон №4452 нікчемними правочини, стороною яких не є ПАТ «ЮСБ БАНК», та вимагання від позивача відновлення стану розрахунків по поточному рахунку, уповноваженою особою порушені не лише приписи означеного Закону, а й положень ст.627 ЦК України, за змістом яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а також ч.3 ст.1066 ЦК України, за змістом якої банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Окрім того, оскільки відповідно до п.2.1 Положення №2 вкладом є, в тому числі, кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України, які надійшли для вкладника на умовах договору банківського рахунку, суд доходить до висновку, що оскаржувані дії вчинені відповідачем упереджено, а саме задля уникнення виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками в межах гарантій за вкладом, визначених ст.26 Закону №4452.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Згідно зі ст.3 КАС України суб'єктом владних повноважень - є як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, так і їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до положень ч.2,3 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1,2 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року надано роз'яснення щодо ст..228 ЦКУ такого змісту: «Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений ст..228 ЦКУ: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним».

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст..14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, вбачається, що отримання ОСОБА_1 грошових коштів, зарахованих на її розрахунковий рахунок з рахунку ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" у звязку з виконанням зобов'язань за Договором №03/15, не є таким, що порушує публічний порядок, оскільки обставини незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи є кримінально караним діянням, і належним доказом такого факту є відповідне рішення суду, яким буде встановлено обставини, що свідчать про факт (и) незаконного заволодіння майном держави, юридичної особи. При цьому, як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року, при кваліфікації правочину за ст..228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Отже, відсутність вказаних обставин, а також відповідного рішення суду, дає підстави для висновку щодо відсутності ознак нікчемності операції по перерахуванню коштів з поточного рахунку ТОВ "ДІЛЕС ГРУП" на картковий рахунок ОСОБА_1.

Окрім того, суд вважає, що оскарженим рішенням були порушені майнові права позивача, які гарантовані державорю. Так, обов'язок держави України про забезпечення громадянам України доступу до суду у розумінні ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини її основоположних свобод 1950 року, положення якої згідно ст.8 Конституції України є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, в тому числі, над нормами процесуального закону, який може обмежувати чи встановлювати певні обмеження щодо строку звернення до суду.

Окрім того, суд зазначає, що Європейська Конвенція про захист прав і основних свобод людини (далі -Конвенція) була підписана 04.11.1950 року в Римі десятьма європейськими державами. Відтоді вона стала фундаментом усього комплексу міжнародно-правового регулювання в галузі прав людини, її законних інтересів та потреб, відправною точкою на шляху цивілізованих європейських держав до втілення в життя загальнолюдських цінностей. Ратифікувавши Конвенцію про права людини 17.07.1997 року, Україна визнала не лише право на "мирне володіння майном", а й згідно із положеннями ст.1 Протоколу №1 до Конвенції визнала право на звернення фізичних та юридичних осіб до Європейського суду з прав людини за захистом своїх порушених прав та охоронюваних Конвенцією свобод, пов'язаних з реалізацією права власності.

Основною метою ст.1 Протоколу №1 до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, до яких часто вдаються або схильні вдаватися на практиці уряди держав.

Названа стаття проголошує: "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів".

На відміну від більшості положень Конвенції, ст.1 Протоколу №1 захищає права не лише фізичних, а й юридичних осіб, наприклад, компаній. Цей аспект даної статті має важливе значення, оскільки економічна система держав-учасниць Конвенції заснована на праві приватної власності й праві вільно створювати такі економічні одиниці, як "юридичні особи": неурядові організації, релігійні органи, засоби масової інформації тощо.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Протоколу №1 забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під "законом" Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути "доступним" (accessible) та "передбачуваним" (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. "Доступність закону" означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. "Передбачуваність" означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв'язку із застосуванням закону.

Суд у своїх рішеннях нагадує, що незважаючи на те, що держави мають широкі рамки розсуду при визначенні умов і порядку, за яких приватна особа може бути позбавлена своєї власності, позбавлення останньої, навіть, якщо воно переслідує законну мету в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Протоколу №1, якщо не була дотримана розумна пропорційність між втручанням у права фізичної чи юридичної особи й інтересами суспільства. Також буде мати місце порушення ст.1 Протоколу №1 й у випадку, коли наявний істотний дисбаланс між тягарем, що довелося понести приватній особі, і переслідуваними цілями інтересів суспільства.

Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності (рішення від 13.06.1979 року у справі "Маркс проти Бельгії", п.69).

Поняття майно має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а отже, майно (рішення від 23.02.1995 року у справі "Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів", п.53).

Під дію статті 1 Протоколу №1 до Конвенції підпадає право вимоги, якщо воно достатньою мірою встановлене, щоб являти собою актив.

Коли основою вимоги є майновий інтерес, то особа, яка її має, вважатиметься такою, що має "легітимне сподівання" ("Федоренко проти України", "Едуард Петрович Мельник проти України") на отримання майна, за наявності однієї з умов: - якщо наявне остаточне судове рішення, що підтверджує це право ("Бурдов проти Росії", "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Агрокомплекс проти України"); - якщо є достатнє правове підґрунтування у національному законодавстві, що підтверджує вимогу ("Брезовец проти Хорватії", "Рисовський проти України", "Кечко проти України", "Стреч проти Великобританії", "Москаль проти Польщі", "Сук проти України", "Федоренко проти України", "Україна-Тюмень проти України").

Вказані рішення ЄСПЛ свідчать про те, що захист права особи на відшкодування коштів на вкладах у банках за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинно розглядати, як захист права особи на майно у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно практики ЄСПЛ захист права власності, гарантованого ст.1 Першого протоколу до Конвенції не може бути обмежений у часі, в зв'язку із чим, національні суди сторін Конвенції, в тому числі й України повинні розглядати вказані справи по суті без обмеження у часі, що кореспондується з положеннями ч.1 ст.6 Конвенції щодо забезпечення особі доступу до правосуддя.

Враховуючи викладене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК" про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи на тимчасову адміністрацію ПАТ "ЮСБ БАНК" №3-ТА від 10.12.2015 року в частині визнання правочину, проведеного за участю ОСОБА_1 нікчемним із одночасним застосуванням наслідків нікчемності, а саме - проведення сторнування банківських операцій з перерахуванням коштів з рахунку ОСОБА_1 та відображення сторнованих коштів на рахунку їх первісного власника, визнання протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮНІОН СТАНДАРД БАНК", що призвели до не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобов'язати Уповноважену особу на ліквідацію ПАТ "ЮСБ БАНК" включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку НОМЕР_1 станом на 03.10.2015 року з одночасним поданням змін до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково згідно положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮСБ БАНК" №3-ТА від 10.12.2015 року, в частині, що стосується прав позивача ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЮСБ БАНК" включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до залишку на її картковому рахунку НОМЕР_1 станом на 03.10.2015 року з одночасним поданням змін до Переліку вкладників ПАТ "ЮСБ БАНК", що мають право на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.