Справа № 802/1015/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

802/1015/16-а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 серпня 2016 р. Справа № 802/1015/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до: Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК - 9

про: надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Калинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Калинівська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, позивач) з адміністративним позовом до Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК - 9 (далі – відповідач) про надання дозволу на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом в сумі 105144,89 грн., яка виникла внаслідок несплати орендної плати за землю з юридичних осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи наведену норму, заяви представників сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Козятинська районна міжколгоспна будівельна ПМК - 9 перебуває на обліку у Калинівській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

Відповідно до картки обліку платника податків за Козятинська районна міжколгоспна будівельна ПМК - 9 рахується податковий борг, зокрема. по орендній платі з юридичних осіб в сумі 105144, 89 грн., що виник внаслідок самостійно поданих податкових декларацій з плати за землю за 2014-2016 роки.

Податковим органом на адресу відповідача направлено податкові вимоги форми Ю №1/68 від 17.06.2008 року, №2/87 від 17.07.2008 року.

На виконання даного рішення Калинівською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 03.06.2014 року направлені інкасові доручення до банків, що обслуговують Козятинську районну міжколгоспну будівельну ПМК - 9, для перерахування коштів до Державного бюджету України. Однак, 12.06.2014 року усі інкасові доручення були повернуті, так як на рахунках відповідача відсутні кошти.

Крім того, Козятинською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийняте рішення №2 про опис майна у податкову заставу. Майно було описане, про що складено акт опису майна від 27.03.2010 року. Даний акт опису майна зареєстрований у реєстрі обтяжень рухомого майна.

Також Калинівською ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області направлено відповідачу лист застереження про надання майна в податкову заставу.

19.05.2016 року на адресу Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області надійшла заява Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК - 9 з переліком майна, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу.

Станом на 23.05.2016 року за відповідачем рахується заборгованість з орендної плати за землю у сумі 105144,89 грн.

За таких обставин позивач звернувся із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов'язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків, відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В свою чергу, податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк (пп.14.1.156 п.14.1.ст.14 ПК України ).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З метою реалізації обов’язків платника податків законодавчі акти встановлюють строки сплати податків.

Так, пунктом 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК України).

Із положень пунктів 88.1.-88.2 статті 88 ПК України випливає, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу, право якої виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

В розумінні підпункту 14.1.155. пункту 14.1. статті 14 ПК України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

В силу пункту 89.3. статті 89 ПК України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Разом з тим, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2. статті 95 ПК України).

Згідно положень пункту 95.3 статті 95 ПК України, контролюючий орган має право звертатись до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Враховуючи, наявність податкового боргу та відповідних судових рішень, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Оцінюючи визнання позову відповідачем суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення у зв'язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статтею 112 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 112 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач може визнати адміністративний позов повністю або частково. Згідно з частиною 4 цієї статті суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує нічиї права, свободи або інтереси, оскільки, дійсно наявність податкового боргу підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що за відповідачем рахується податковий борг, наявність якого ним визнається, при цьому наявне майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Надати дозвіл на реалізацію майна Козятинської районної міжколгоспної будівельної ПМК - 9, що перебуває у податковій заставі.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна