Справа № 725/3781/16-а
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/3781/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону до громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 про продовження строку затримання, -

ВСТАНОВИВ :

15 серпня 2016 року Чернівецький прикордонний загон звернувся в суд з позовом до громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1 про продовження строку затримання, в обгрунтування якого зазначав, що 8 листопада 2015 року відповідача було затримано представниками прикордонної служби України за порушення законодавства із прикордонних питань, а саме у звязку із незаконною спробою перетину державного кордону України в Румунію поза вставноленими пунктами пропуску та поміщено до пункту тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

В подальшому, постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 листопада 2015 року у відношенні відповідача вирішено питання про його примусове видворення за межі території України й відповідно на підставі данного судового рішення 12 листопада 2015 року поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців

Разом із тим, у зв'язку з відсутністю документів, які дають право на перетин державного кордону та не вжиття заходів щодо ідентифікації правопорушника Консульством Тунісу в Україні, здійснити фактичне видворення з території України до країни походження ОСОБА_1 неможливо.

Посилаючись на вказане, а також на те, що сторк тримання відповідача в ПТПІ закінчився 26 липня 2016 року, на підставі та ч.7 ст.183-7 КАС України вирішити питання про продовження строку затримання громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 териміном на три місяці.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, оскільки на даний час перебуває у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, клопотання про розгляд справи за його участю у відповідності до вимог ч.8 ст.183-7 КАС України не подавав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, ст.104 КАС України визначено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що 8 листопада 2015 року громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 14 ст. 20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України» та ст. 263 КпАП України було затримано за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 204-1, ст.202 КУпАП та поміщено до пункту тимчасового тримання Чернівецького прикордонного загону.

Так, статтею 2 Закону України від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. За правилами частин першої, другої статті 16 цього Закону реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

При цьому, ч. 4 ст. 30 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі території України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців.

18.06.2016 року набрав чинності Закон України від 19.05.2016 року № 1379 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції».

Частиною 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусово видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Крім того, відповідно до Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 визначено, що іноземці перебувають у ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання рішення адміністративного суду про примусове видворення, але не більше ніж дванадцять місяців. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення або рішення про примусове видворення іноземця покладається на територіальні органи, територіальні підрозділи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ, які приймали або ініціювали такі рішення.

Рішення суду про примусове видворення іноземця виконується органом або підрозділом, який його ініціював.

Таким чином, з урахуванням принципу законності, визначеного у ч.4 ст.9 КАС України, з 18.06.2016 року застосуванню підлягають положення ч.7 ст.183-7 КАС України, якими визначено, що максимальний строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців, який у даному випадку сплив 26 липня 2016 року.

Разом із тим, із позовом про продовження строку затримання позивач звернувся до суду лише 15.08.2016 року, тобто після спливу, а також із порушенням визначеного положеннями КАСУ пятиденного строку до закінчення строку тимчасового ртимання, що свідчить про неправомірність дій позивача.

Крім того, відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Разом з тим, Чернівецький прикордонний загін, звертаючись до суду з позовом, не долучив до матеріалів адміністративної позовної заяви жодних документів на підтвердження заявлених позовних вимог, в тому числі і докази неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, що є необхідною передумовою для прийняття судом рішення про продовження строку затримання іноземця.

Так, за змістом ч.9 ст.183-7 КАС України справи про продовження строку затримання розглядаються у день подання позовної заяви.

Таким чином, зважаючи на термін розгляду справи, визначений Законом, суд позбавлений можливості витребувати необхідні докази й відповідно приходить до висновку, що позов Чернівецького прикордонного загону до ОСОБА_1 про продовження строку затримання необґрунтований та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 14, 158, 159, 160, 161,162, 188-7 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову Чернівецького прикордонного загону до громадянина Республіки Туніс ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження строку затримання - відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд Першотравневий районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.