Справа № 802/522/16-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 серпня 2016 р. Справа № 802/522/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Мельника В.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ткачук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: скасування наказу та поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області, відповідач) про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначив, що 26.01.2016 року, в рамках кримінального провадження №0000018, слідчим слідчого відділу прокуратури Вінницької області позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 Кримінального кодексу України та ухвалою Вінницького міського суду, за поданням слідчого, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Згодом, 27.01.2016 року Вінницьким міським судом розглянуто та задоволено клопотання слідчого відділу прокуратури Вінницької області про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади. Вказані обставини стали підставою для проведення службового розслідування та винесення наказу № 161 від 24.02.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУНП, п. 1 якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів поліції.

25.03.2016 року на адресу батьків ОСОБА_1 надійшов наказ начальника ГУ НП у Вінницькій області №161 від 24.02.2016 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та витяг з наказу ГУ НП у Вінницькій області від 22.03.2016 року №48 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції.

Вважаючи, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення його зі служби в поліції винесено з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлений позов та просили задовольнити його у повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Крім того, звернули увагу суду на те, що станом на день видачі наказу про накладення на нього дисциплінарного стягнення №161 від 24.02.2016 року, вироку суду про визнання ОСОБА_1 винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні не було.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, свою позицію виклала усно, письмових заперечень до матеріалів справи не долучила та, зокрема, пояснила, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді слідчого відділення Літинського відділення поліції Хмільницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області, являючись працівником правоохоронного органу, згідно п. 2 примітки до ст. 368 КК України службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, з використанням наданої йому влади, перебуваючи у приміщенні торгового комплексу "Корона", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, 25.01.2016 року у проміжок часу з 17.00 до 17.30 одержав від гр. ОСОБА_4 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, за не притягнення її сина ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000372 від 18.11.2015 року, тобто за вчинення дій в інтересах третьої особи з використанням наданої йому влади, у зв'язку із чим 25.01.2016 року позивача затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено в ІТТ Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області. 26.01.2016 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Ухвалою Вінницького міського суду від 26.01.2016 року відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з одночасним визначенням розміру застави у межах 20 мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 27560 грн. 27.01.2016 року ухвалою Вінницького міського суду ОСОБА_1 відсторонено від посади слідчого Літинського ВП Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області, строком на 2 (два) місяці, тобто до 26.03.2016 року. Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відмовився від надання пояснення на підставі ст. 63 Конституції України. Таким чином, наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 161 від 24 лютого 2016 року ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, що виразилось у отриманні від гр. ОСОБА_4 незаконної грошової винагороди, та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Крім того, відповідач наголошує, що за приписами ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов'язків), наказів керівництва. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що посадові особи Головного управління Національної поліції у Вінницькій області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, судом, встановлено наступне.

07.11.2015 року на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №1 о/с відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду слідчого відділення Літинського відділення поліції Хмільницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області та присвоєно спеціальне звання "старший лейтенант поліції".

Відповідно до листа прокуратури Вінницької області від 27.01.2016 року за вих № 17/1-96вих-16 ОСОБА_1, являючись працівником правоохоронного органу, згідно п. 2 примітки до ст. 368 КК України службовою особою, яка займає відповідальне становище, 25.01.2016 року діючи умисно, в особистих інтересах, з метою незаконного збагачення, з використанням наданої йому влади перебуваючи у приміщенні торгового комплексу "Корона", що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у проміжок часу з 17.00 до 17.30 одержав від гр. ОСОБА_4 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 25.01.2016 року становить 24792,16 грн., за не притягнення її сина ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000372 від 18.11.2015 року, тобто за вчинення дій в інтересах третьої особи з використанням наданої йому влади, у зв'язку із чим 25.01.2016 року позивача затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено в ІТТ Вінницького ВП ГУ НП у Вінницькій області.

26.01.2016 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 36 КК України. Ухвалою Вінницького міського суду від 26.01.2016 року відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з одночасним визначенням розміру застави у межах 20 мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 27560 грн.

27.01.2016 року ухвалою Вінницького міського суду ОСОБА_1 відсторонено від посади слідчого Літинського ВП Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області, строком на 2 (два) місяці, тобто до 26.03.2016 року.

На підставі наказу ГУ НП у Вінницькій області №74 від 26.01.2016 року, інспектором УКЗ ГУ НП у Вінницькій області проведено службове розслідування за фактом розпочатого 22.01.2016 року кримінального провадження №0000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України відносно позивача.

Відповідно до пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 161 від 24 лютого 2016 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області" за порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС, розділу VI "Правил етичної поведінки" Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось у отриманні від гр. ОСОБА_4 незаконної грошової винагороди наказано звільнити ОСОБА_1 зі служби в поліції.

22.03.2016 року Головним управлінням національної поліції у Вінницькій області винесено наказ №48 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення).

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція №230) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, частиною першою ст.3 Закону №580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У разі вчинення протиправних діянь згідно з ч.1 ст.19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Однак, на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не прийнято в установленому Законом порядку як нормативно-правовий акт.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, діючим, станом на момент прийняття оскаржуваних наказів та судового розгляду адміністративної справи, є Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV, який регулює питання дисципліни поліцейських. Згідно з його преамбулою він визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 2 цього Статуту.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, і звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений ст.14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України (частина четверта статті 14 Дисциплінарного статуту).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12 березня 2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за №541/23073.

З метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин відповідно до п.1.2. Інструкції №230 призначається службове розслідування.

Реєстрація в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою рядового та начальницького складу кримінальне правопорушення відповідно до підп.2.2.2. п.2.1. розділу ІІ Інструкції №230 є підставою для службового розслідування, яке проводиться уповноваженим на те начальником.

Згідно п. 5.2-5.3 вищезазначеної інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Згідно з абзацом першим з п.5.4 Інструкції № 230 якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

На підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, на підставі наказу ГУ НП у Вінницькій області від 26.01.2016 року №74 старшим інспектором УКЗ ГУ НП у Вінницькій області підполковником Шевчуком В.В. за фактом розпочатого 22.01.2016 року кримінального провадження № 00000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно слідчого Літинського відділення поліції Хмільницького відділу ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 проведено службове розслідування.

Висновок службового розслідування ґрунтується на підставі даних ГУ НП у Вінницькій області від 26.01.2016 року №74, пояснень капітана поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області Зелінського В.В. (а.с.41-42), капітана поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області Самолюка І.Г. (а.с.43-45), майора поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області Бельдія А.В. (а.с.46-47), підполковника поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУ НП у Вінницькій області Найчука Ю.Д. (а.с. 48). Позивач у справі від давання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що вина підозрюваного ОСОБА_1 у вчиненні інкримінуємого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що і стало підставою для винесення наказу № 161 від 24.02.2016 року (п.1), зокрема, за порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС України - 2006 р. та розділу VI "Правил етичної поведінки" Закону України "Про запобігання корупції", що виразилось в отриманні від гр. ОСОБА_4 незаконної грошової винагороди.

Проте, з наведеними висновками суд не може погодитись з огляду на норми ст. 17 Кримінально - процесуального кодексу України, якою передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відтак, на думку суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, може бути доведена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження № 0000018, а не матеріалами службового розслідування.

Разом з тим слід зауважити, що висновок службового розслідування містить лише опис вчиненого позивачем корупційного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, причини та умови вчинення дисциплінарного проступку не встановлені.

Більш того, ані у висновку службового розслідування, ані в наказі № 161 від 24.02.2016 року (п.1) про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУНП не зазначено які саме вимоги Дисциплінарного статуту та розділу VI Правил етичної поведінки Закону України "Про запобігання корупції" порушено ОСОБА_1

Окремо суд звертає увагу відповідача, що за вчинення кримінального (корупційного) правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п.10 ч.1 ст.77 Закону №580-VIII, а тому наказ про звільнення позивача за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону "Про національну поліцію" є передчасним.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наданих у справу доказів, суд дійшов висновку, що жодного іншого діяння, яке не створює склад кримінального правопорушення та підпадає під визначення дисциплінарного проступку, висновок службового розслідування не містить, а оскаржувані рішення відповідач прийняв без доведення вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.

Крім того, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тому суд врахував, що Європейський Суд з прав людини у рішенні від 7 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10 лютого 1995 року в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

З огляду на з'ясовані обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що п.1 наказу № 161 від 24.02.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Літинського ВП Хмільницького ВП ГУНП та наказ № 48 о/с від 22.03.2016 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, прийняті з порушенням норм чинного законодавства та без встановлення вини позивача у вчиненні саме дисциплінарного проступку.

Згідно п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ - у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді). У разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у постанові від 04.11.2014 року, задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково, скасувати акт індивідуальної дії та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

З огляду на дату протиправного звільнення позивача суд дійшов висновку його поновити на посаді, з якої його було звільнено, днем, наступним за датою звільнення.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1, виданої ГУ НП у Вінницькій області, загальна сума доходу ОСОБА_1 за січень - лютий 2016 року складає 9200 грн. З урахуванням того, що у січні 2016 року було 19 робочих днів, а у лютому 2016 року - 21, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 230 грн. (19 дн.+21 дн.=40 дн.; (4600 грн. +4600 грн.) : 40 дн. = 230 грн.).

Таким чином, суд на підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС України вважає необхідним прийняти рішення про стягнення з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21850 грн. за період з 23.03.2016 року по 08.08.2016 року, виходячи із середньоденного грошового утримання позивача в розмірі 230 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 256 КАС України у відносинах публічної служби постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць, про поновлення на посаді виконуються негайно.

Зважаючи на встановлені обставини і наведені мотиви, суд вважає вірними і переконливими доводи позивача, а відповідач - суб'єкт владних повноважень, у свою чергу, не довів правомірності своїх рішень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 161 від 24 лютого 2016 року (п.1) про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 48 о/с від 22 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Зобов'язати начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України у штатному розписі із збереженням матеріально-грошового забезпечення, яке відповідає посаді слідчого Літинського відділення поліції Хмільницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області () на користь ОСОБА_1 (іден. код. НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21850 (двадцять одну тисячу вісімсот п'ятдесят) гривень з відрахуванням зборів і обов'язкових платежів.

Постанову в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми стягнення за один місяць та поновлення ОСОБА_1 (іден. код. НОМЕР_1) на посаді слідчого Літинського відділення поліції Хмільницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна