Справа № 813/2481/16
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року № 813/2481/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З,

секретар судового засідання Іванес Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро-Союз» до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро-Союз» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області , в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування ) єдиного внеску від 30 березня 2016 року №001441703.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро-Союз» (далі ТзОВ «Компанія «Агро-Союз») зазначило, що відповідачем було винесене протиправне рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 62611,98 грн. та нарахування пені в сумі 19754,72 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Адже ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2015 року №914/3812/15 було порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Компанія «Агро-Союз». А за нормою Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» одночасно при порушенні справи про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів. Тобто, протягом дії такого мораторію не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. Тому вважає, що винесене рішення про застосування до нього штрафних санкцій є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Представник відповідача подав заперечення на адміністративний позов, в яких вказує про те, що мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а фінансові санкції та пеня за несвоєчасну сплату цих платежів застосовується на загальних засадах. Таким чином, вважає, що оскаржуване рішення прийннято з дотриманням приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову у повному обсязі з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 30.03.2016 року Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник - Галицька ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області) було винесено рішення за №001441703 про застосування до ТзОВ «Компанія «Агро-Союз» штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату(несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Це рішення прийняте на підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», яким за період з 21.01.2015 року до 17.04.2015 року до ТзОВ «Компанія «Агро-Союз» застосовані штрафні санкції у сумі 62611,98 грн. та нарахована пеня в сумі 19754,72 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, на загальну суму 82 366,70 грн.

Оскаржуваним рішенням до позивача застосовані штрафні санкції та нарахована пеня за період до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів (з 21.01.2015 року до 17.04.2015 року). Це відбулось внаслідок незабезпечення належного виконання основного зобов'язання зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Згідно ч.2, ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, в тому числі за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За п.109.1 ст.109, ст.111 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно пп.14.1.162, пп.14.1.265 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) це плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

А пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Отже, спір між сторонами виник з приводу правомірності/протиправності застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за спірним рішенням від 30.03.2016 року за №001441703. З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, до моменту винесення оскаржуваного рішення, а саме 30.03.2016 року господарським судом Львівської області було винесено ухвалу про порушення справи про банкрутство ТзОВ «Компанія «Агро-Союз», справа №914/3812/15 та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

У відповідності до положень ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній станом на момент прийняття оспорюваного рішення) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, в тому числі не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов'язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов'язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор).

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Отже, враховуючи, що ухвала господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі про банкрутство була прийнята 12.11.2015 року, а спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені 30.03.2016 року, відповідач мав бути повідомленим про порушення щодо позивача справи про банкрутство відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Більш того протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів боржнику не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій. А вимоги про сплату штрафних санкцій та пені є похідними від суми основного боргу зі сплати єдиних внесків за період з 21.01.2015 року по 17.04.2015 року.

Спірні нарахування були здійснені податковою інспекцією після порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів господарським судом, а саме: за оскаржуваним рішенням від 30.03.2016 року за №001441703.

Тому, застосування до нього норм чинного законодавства щодо нарахування штрафних санкцій та пені за несплату єдиного внеску у встановлені строки у період порушення провадження про банкрутство щодо нього та у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є протиправним.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Натомість відповідач не обґрунтував суду правомірності винесення оскаржуваного рішення, не надав належних доказів на підтвердження своєї правової позиції.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розглядуваний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, а протиправне рішення Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 30.03.2016 року за №001441703 про застосування штрафних санкцій у сумі 62611,98 грн. та нарахування пені в сумі 19754,72 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску - скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування ) єдиного внеску від 30 березня 2016 року №001441703.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро Союз» (79034, м.Львів, вул. Навроцького, 25, ) судовий збір в сумі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.