Справа № 317/3245/16-а
Суддя: Нікітін В. В.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 317/3245/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2-го батальйону 2 роти УПП в Запоріжжі ДПП рядового поліції Кіяшко Дениса Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з адміністративним позовом до поліцейського 2-го батальйону 2 роти УПП в Запоріжжі ДПП рядового поліції Кіяшко Дениса Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

18 липня 2016 року позивач, перебуваючи за кермом автомобіля Scania 124, д/н: НОМЕР_2, який був обладнаний причепом марки Schmitz, тип AFW18 з ідентифікаційним номером НОМЕР_1, був зупинений співробітниками поліції.

Вказаний причеп належить на праві власності ОСОБА_3, який рухався на власному автомобілі за автомобілем позивача. Документи на причеп були у ОСОБА_3

Одразу після зупинки співробітниками поліції транспортного засобу позивача зупинився й власник причепу Shmitz ОСОБА_3, яким працівникам поліції були надані документи, які підтверджують факт купівлі причепу Schmitz ОСОБА_3 та той факт, що відсутність номерних знаків на вказаному причепі мала місце через те, що його було придбано нещодавно і в той день він направлявся до ДП "Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" для отримання всіх необхідних документів щодо сертифікації транспортного засобу - причепа Schmitz.

Всі документи, які підтверджують законність придбання ввезеного з-за кордону причепу, співробітникам поліції були надані.

Однак, не зважаючи на вищевикладене, 18 липня 2016 року відповідачем було прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 148169, якою притягнуто до відповідальності позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КпАП України. Накладено стягнення за сукупністю правопорушень в порядку, визначеному ч. 2 ст. 36 КпАП України - у вигляді штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (425 гривень).

Позивач вважає, що оскаржену постанову прийнято з порушенням вимог Конституції України та КпАП України, оскільки відповідачем при прийнятті оскарженої постанови не було враховано всі обставини, які мають значення для справи. Також відповідач не врахував такі обставини, як тяжкість правопорушення, майновий стан та характеристику особи правопорушника.

Відповідач до суду не з'явився, не зважаючи на те, що своєчасно та в порядку, визначеному КАС України, був сповіщений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши позивача ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

В матеріалах справи міститься копія постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 148169 від 18 липня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КпАП України - експлуатація водієм транспортного засобу без номерного знака та керування транспортним засобом особою, яка не має при собі реєстраційного документа на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КАС України Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Предметом оскарження в даній справі є постанова в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 12 липня 2016 року він за договором купівлі-продажу, укладеному в місті Луцьку, придбав у Товариства з обмеженою відповідальність "Обеста" причіп-контейнеровоз Schmitz Gotha AFW 18, 2008 року випуску, який не був зареєстрований в Україні та на який не видавався номерний знак.

Для оформлення документів з реєстрації вказаного транспортного засобу він прибув за місцем свого мешкання до міста Запоріжжя.

18 липня 2016 року він попросив свого знайомого ОСОБА_4, який мав посвідчення водія відповідної категорії, перевезти вказаний причеп до ДП "Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" для отримання сертифіката відповідності вказаного транспортного засобу, який був необхідний для його подальшої реєстрації та отримання номерного знака.

Документи на вказаний причеп перебували у нього в автомобілі, на якому він слідував за автомобілем позивача.

При прямуванні до вказаного підприємства автомобіль позивача, який їхав безпосередньо перед ним, був зупинений співробітниками поліції. Він також зупинився.

При перевірці документів ОСОБА_4 співробітниками поліції було зазначено про наявність порушення Правил дорожнього руху, оскільки причеп був без номерних знаків, а ОСОБА_4, який його буксирував, не мав при собі документів на причеп.

Він одразу пред'явив робітникам поліції відповідні документи на причеп та пояснив, що для отримання номерного знаку необхідно пройти сертифікацію транспортного засобу та що саме зараз вони їдуть до ДП "Запорізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації".

Однак, не зважаючи на його пояснення, співробітником поліції було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_4 за відсутність документів на транспортний засіб та за відсутність на ТЗ номерних знаків.

З договору купівлі-продажу № РН-0001113 від 12 липня 2016 року, укладеного в місті Луцьку між ТОВ "Обеста" та ОСОБА_3 вбачається, що останнім було придбано у власність причіп-контейнеровоз Schmitz Gotha AFW 18, 2008 року випуску, з ідентифікаційним номером НОМЕР_1, на який не видавався номерний знак.

Для переміщення та оформлення вказаного транспортного засобу Товариством з обмеженою відповідальність "Обеста" на ім'я ОСОБА_3 було видано відповідну довіреність, копія якої також міститься в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявна також копія Сертифіката відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № 002587 від 18 липня 2016 року, відповідно до якого органом з сертифікації було зроблено висновок, що причеп Schmitz AFW 18, який належить ОСОБА_3 та має ідентифікаційний номер НОМЕР_1, відповідає вимогам щодо індивідуального затвердження, викладеним у розділі V додатка 4 до "Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання" та може бути зареєстровано і/або допущено до участі в дорожньому русі без виконання подальших процедур затвердження.

Суд критично ставиться до твердження позивача щодо його невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, оскільки факт відсутності у нього документів на причеп, який він перевозив, їм не спростовано та підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_3, який зазначив, що вказані документи були саме в його автомобілі, на якому він слідував за автомобілем позивача.

Однак, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не в повній мірі дотримано вимоги КпАП України щодо обставин скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП.

Так, статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та ін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Обставини скоєння ним правопорушення, на думку суду, свідчать про його низьку суспільну небезпечність, адже документи на транспортний засіб, хоча й були відсутні у ОСОБА_4, однак одразу були надані власником транспортного засобу ОСОБА_3 Будь-якої шкоди адміністративним правопорушенням завдано не було.

Всі ці обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає наявними вищевказані підстави для застосування положень статті 22 КпАП України.

Таким чином, суд вважає можливим обмежитись усним зауваженням ОСОБА_1 та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 на підставі ч. 2 ст. 284 КпАП України.

Суд також вважає необхідним закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КпАП України відносно ОСОБА_1, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад вказаного правопорушення, адже матеріалами справи підтверджено, що причеп Schmitz AFW 18 не мав номерних знаків через проходження встановленої процедури сертифікації та реєстрації, про що свідчить отримання сертифіката відповідності на вказаний ТЗ саме в день складання постанови про накладення адміністративного стягнення. Вказане також підтверджується поясненнями позивача та свідка, які не спростовані відповідачем.

Номерний знак на вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрації транспортного засобу було отримано власником ОСОБА_3 26 липня 2016 року (копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ міститься в матеріалах справи, а його оригінал оглянуто судом під час судового засідання).

За вказаних обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КпАП України відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Суд також враховує Рішення Конституційного Суду України по справі № 1-6/2015 (№ 3рп/2015) від 08 квітня 2015 року щодо можливості оскарження рішення місцевого загального суду, прийнятого в справах, визначених ст. 1712 КАС України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 72, 158-163, 1712 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2-го батальйону 2 роти УПП в Запоріжжі ДПП рядового поліції Кіяшко Дениса Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Нікітін