Справа № 166/775/16-а
Суддя: Лях В. І.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 166/775/16-а
номер провадження 2-а/166/14/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Ратне 11 серпня 2016 року

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ляха В.І.

за участю секретаря Омелько Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Горщарука Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - Пенсійний Фонд) про визнання противоправною відмову провести перерахунок пенсії та про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Пенсійного фонду, в якому просить визнати противоправною відмову відповідача провести перерахунок пенсії за вислугою років з 01 січня 2016 року на підставі виданої довідки прокуратури Волинської області вих. №18-139 від 23 червня 2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, що діяла на час призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати противоправною та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугою років з 01 січня 2016 року на підставі виданої довідки прокуратури Волинської області вих. №18-139 від 23 червня 2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, що діяла на час призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

ОСОБА_1 обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з 1963 року по листопад 2001 року працювала в органах прокуратури Волинської області. З 27.11.2001 року їй було призначено пенсію за вислугою років.

На її звернення про перерахунок пенсії Пенсійним фондом листом від 04.07.2016 року їй було відмовлено в перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, що діяла на час призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, з підстави, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, було внесено зміни до Закону України «Про прокуратуру» - зменшено відсоток від заробітної плати для обчислення пенсії з 70 до 60. З 01 червня 2015 року раніше призначені пенсії не перераховуються, з чим позивачка не згідна.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, пояснила, що виходячи із правової позиції, зазначеної у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Представник Пенсійного фонду Горщарук Ю.В. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав пояснив, що управління Пенсійного фонду діяло правомірно в межах чинного законодавства відмовляючи позивачеві ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за поданою нею заявою.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.11.2001 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків посадового окладу та виплат, які включаються в заробіток для призначення пенсії згідно чинного законодавства на момент призначення пенсії.

У червні 2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, та долучила довідку прокуратури Волинської області № 18-139 вих. від 23.06.2016 року про заробітну плату та доплати, загальний розмір яких з 01 грудня 2015 року становить 19668 грн. 55 коп.

Однак рішенням відповідача від 04.07.2016 року їй було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що відповідно до ч.5 розділу ІІІ Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначалась, зокрема, згідно з Законом України «Про прокуратуру». Враховуючи зазначене, з 01.06.2015 року пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються, а призначені, на думку відповідача, з 01.06.2015 року - не перераховуються.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Згідно зі ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права від 16.12.1966 року, Європейській соціальній хартії від 03.05.1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення на задовільному рівні, докладати зусиль для її поступового піднесення на більш високий рівень, тощо.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Відповідно до вимог ст.1 Протоколу №12 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування будь-яким правом, яке визнане законом, повинно бути забезпечено виконанням без будь-якої дискримінації.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо [рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення № 5-рп/2002)].

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення № 5-рп/2002).

У цьому ж рішенні зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Таким чином, виходячи зі змісту статей 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (у тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постановах від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348-а-13) та 17 грудня 2013 року (справа № 21-445-а-13), яка в силу ч.1 ст. 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону станом на 2001рік), за правилами якої позивачці 27.11.2001 року призначено пенсію за вислугу років, передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років 6 місяців, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 90 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону станом на 2001 рік) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій проводиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

З огляду на вищенаведені обставини та правові норми, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір та порядок перерахунку пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Оскільки, відповідно до змін до деяких нормативно-правових актів, зокрема постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015 року, відбулася зміна у розмірі заробітної плати працівників прокуратури, перерахунок розміру призначеної пенсії позивачу необхідно провести, виходячи із приписів ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону станом на 2001 рік), що діяла на час призначення пенсії.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року передбачено, що з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, а саме законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України, оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яких поширюється дія цих законів, скасовані.

Аналізуючи вказані норми закону та виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, суд приходить до висновку, що зазначені положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тому скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, суд вважає твердження відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України №213-VIII від 02.03.2015 року необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З'ясувавши всі фактичні дані у справі, суд вбачає протиправність дій відповідача в частині відмови позивачу в перерахунку пенсії, оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена 27.11.2001 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач діяв у порушення ст.19 Конституції України та наведених норм права, що встановлюють порядок обрахування пенсії працівнику прокуратури, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно часу, з якого необхідно здійснити перерахунок пенсії позивачу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону станом на 2001 рік) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії до Пенсійного фонду в червні 2016 року, при цьому зміна заробітної плати працівника прокуратури Волинської області (прокурора району), що є підставою для перерахунку пенсії позивачу, відбулася в грудні 2015 року, відтак право на перерахунок пенсії позивач має з 01 січня 2016 року. Враховуючи отримання ОСОБА_1 в цей період пенсії, при проведенні перерахунку відповідачу слід врахувати уже виплачені останньому суми. Перерахунок пенсії слід провести з 01 лютого 2016 року в межах шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст.99 КАСУ.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Повністю задовольняючи позовні вимоги, суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст..ст.8-11, 18, 71, 160-162 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ч.3 ст.22, ч.1 ст.58 Конституції України, статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону станом на 2001 рік), суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати відмову Старовижівського об'днаного управління Пенсійного фонду України Волинської області у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з 01 лютого 2016 року на підставі виданої довідки прокуратури Волинської області вих. №18-139 від 23 червня 2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, що діяла на час призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати протиправною.

Зобов'язати Старовижівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років з 01 лютого 2016 року, на підставі виданої довідки прокуратури Волинської області вих. №18-139 від 23 червня 2016 року, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( у редакції, що діяла на час призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати з урахуванням виплачених сум.

Управлінню Державного казначейства України в Ратнівському районі із Державного бюджету України шляхом безспірного списання із рахунку Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ратнівський районний суд Волинської області на протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Лях В.І.