Справа № 812/259/16
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року справа №812/259/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Ханової Р.Ф., Василенко Л.А., секретар судового засідання Борисов А.А., за участю представника позивача Подоляки О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року у адміністративній справі № 812/259/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення від 24 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 24 березня 2016 року, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271, 27 грн. ( а.с. 3-9).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства за контрактом № IMP/GT- 120614 від 02.06.2014 року з компанією Generic Test GmbH (м. Мюлгал, Німеччина), за період з 02.06.2014 року по 20.09.2014 року, за результатами якої складено акт від 11 березня 2016 року № 6/28-05-43.

На підставі вказаного акту відповідачем 24.03.2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів виконання розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271, 27 грн.

Разом з тим, позивач зазначає, що ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669 внесені зміни до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зокрема, частину 1 ст. 4 цього Закону, викладено в новій редакції: «Порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених ст. 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до ст. 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару)».

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із положеннями статті 10 Закону № 1669-VII єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс - мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово - промислової палати України.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що норми прямої дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» чітко визначають звільнення суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення від стягнення пені при наявності єдиної підстави-здійснення діяльності на території проведення антитерористичної операції на період її проведення. Зазначає про порушення принципу рівності перед законом, передбачений ст. 24 Конституції України.

Вказує на те, що до набрання чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» чинна редакція Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» містила і містить норму, згідно якої, якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Зазначає, що в листі від 05.11.2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО» Національний банк України вказує, що реалізація прав осіб, передбачених ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», окрім документів, які підтверджують проведення юридичною особою діяльності на території АТО, не потребує отримання банком будь-яких інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) Торгово-промислової палати.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши письмові матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та пояснення представника позивача, колегія суддів встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» є юридичною особою, зареєстровано виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області 23 квітня 2001 року (включення відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 22 липня 2005 року за № 0001103), про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 14 березня 2016 року за № (а.с. 10-12).

Приватне акціонерне товариство «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» перебуває на обліку у відповідача, про що свідчить довідка про взяття на облік платника податків від 19.09.2011 року за № 112/29-011 (а.с. 80).

Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» укладено контракт № IMP/GT- 120614 від 02.06.2014 року з компанією Generic Test GmbH - Продавець (м. Мюлгал, Німеччина), позивач - Покупець, за яким Продавець продав, а Покупець придбав товар на обумовлених умовах відповідно до Додатку № 1 (Специфікація товару), яка є невід'ємною частиною договору.

Ціна за цим Контрактом встановлюються в Євро, загальна сума контракту складає 176168,00 Євро. Контракт діяв до 31.12.2015 року (а.с. 13-17, 18).

Згідно з платіжним дорученням ПАТ Промінвестбанк № 24 від 17.06.2014 року позивач здійснив оплату придбаної партії товару на суму 65026,00 Євро (а.с. 90).

Митне оформлення товару відбулося 17.09.2014 року відповідно до митної декларації (форма МД-2) від 17.09.2014 року № 433 та інвойсу від 09.09.2014 року № GT556_001 (а.с. 81, 86-88).

Наказом відповідача № 18 від 29.02.2016 року з посиланням на вимоги п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України призначено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача (а.с. 20-21).

Відповідачем повідомлено ПрАТ «СНВО «Імпульс» про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки повідомленням від 29.02.2016 року за № 6 (а.с. 19).

За наслідками документальної позапланової невиїзної перевірки позивача відповідачем складено акт від 11.03.2016 року № 6/28-05-45/31393258 «Про результати документальної позапланової - невиїзної перевірки ПрАТ «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» (а.с. 22-33).

У вказаному акті встановлено, що позивачем порушено ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР (із змінами та доповненнями) в частині перевищення законодавчо встановлених термінів розрахунків за імпортними операціями за контрактом №IMP/GT-020614 від 02.06.2014 р. з компанією Generic Test GmbH м. Мюлгал, Німеччина, у сумі 65029,00 Євро прострочення 1 день.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 24.03.2016 року № , яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271,27 грн. (а.с. 35).

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до пункту 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно пункту 79.1 статті 79 вказаного Кодексу документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки ( п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу).

Відповідно підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків є сумою коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» встановлено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно п. 3 постанови НБУ від 16.11.2012 року № 475 та п. 1 постанови НБУ від 12.05.2014 року № 270 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені і ст. 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватись у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Позивач не звертався до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за висновком, щодо продовження граничного терміну надходження валютної виручки, що не спростовується останнім.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції за період з 02.06.2014 року по 20.09.2014 року) порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (з урахуванням змін, внесених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року) порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як зазначалось раніше, підприємство перебуває на податковому обліку у відповідача та знаходиться у м. Сєвєродонецьку, що входить до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція згідно Переліків від 30 жовтня 2014 року та від 02 грудня 2015 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Вищезазначеним Законом № 1669 внесені зміни до частини 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», згідно з якими встановлено, що підтвердженням форс - мажорних обставин є сертифікат Торгово - промислової палати України про форс - мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Таким чином, з аналізу даних норм вбачається, що обов'язковими підставами для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, визначених відповідно до Закону України № 185/94 є знаходження суб'єкта господарювання на території проведення антитерористичної операції та наявність сертифікату Торгово - промислової палати, який підтверджує наявність обставин непереборної сили (форс - мажору).

Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

У даному випадку позивачеві нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271, 27 грн.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивач не звертався до ТПП із заявою про засвідчення йому форс-мажорні обставини на період АТО у відповідності до статті 10 Закону № 1669, тобто останній не виконав усі вимоги законодавства, які є підставою для звільнення останнього з 14 квітня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань.

Колегія суддів не приймає до уваги порушення принципу рівності перед законом, передбачений ст. 24 Конституції України, стосовно суб'єктів господарювання, перевірку яких здійснюють податкові органи в період дії АТО та після її проведення, оскільки дія Закону № 1669 розповсюджується на правовідносини, які виникли під час дії зазначеного Закону.

Посилання апелянта на лист Національного банку України від 05.11.2014 року № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначений лист не впливає на спірні правовідносини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються постановою суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 24 березня 2016 року, яким позивачу нараховане суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов'язань та порушення вимог валютного законодавства в розмірі 3271, 27 грн.

Таким чином, враховуючи наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об'єднання «Імпульс» - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2016 року у адміністративній справі № 812/259/16 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 17 серпня 2016 року.

Головуючий суддя С.В. Жаботинська

Судді Р.Ф. Ханова

Л.А. Василенко