Справа № 826/146/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 липня 2016 року № 826/146/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель»
до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати дії Криворізької Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області неправомірними;

- зобов'язати Криворізьку Центральну ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області скасувати Податкову вимогу № 6899-23 від 04.12.2015 року, якою нараховано суму податкового боргу ПАТ «КБ «Даніель» на суму 24 813, 62 грн та нараховані штрафні санкції в розмірі 834,62 грн.

- зобов'язати Криворізьку Центральну ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області скасувати Рішення про опис майна в податкову заставу від 11.12.2015 року № 16723/10/04-81-23.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неправомірність винесених відповідачем рішення про опис майна позивача в податкову заставу та податкової вимоги, оскільки щодо позивача розпочато процедуру виведення з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, під час якої згідно ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Подав через канцелярію суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд в позові відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч.6 ст. 128 КАС України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16 січня 2014 року прийнято рішення № 1 про здійснення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Фонду у ПАТ «КБ «Даніель». При цьому, на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 січня 2014 року №1, з 17 січня 2014 року розпочата процедуру виведення ПАТ «КБ «Даніель» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 року № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 16.04.2014 року № 29 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного «Комерційний банк «Даніель» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Даніель» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду Ожга Євгенія Вікторовича з 17 години 30 хвилин 16.04.2014 по 15.04.2015 р.

12.03.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №57 «Про продовження строку ліквідації ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ДАНІЕЛЬ» відповідно до якого строк ліквідації Банку продовжено до 14.04.2016 включно.

24 грудня 2015 на адресу ПАТ КБ «Даніель» надійшла податкова вимога від 04.12.2015 року за №6899-23 Криворізької Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідно до якої станом на 03.12.2015 року сума податкового боргу позивача за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 24 813,62 грн - податок на нерухоме майно, відмінне від ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об'єктів житла. Крім того, нараховано пеню в розмірі 834,62 грн.

Свою вимогу ОДПІ аргументує тим, що починаючи з 01.05.2015 року, на будь-яке майно платника податків, яке перебуває у його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховується пеня та штрафи, визначені Податковим кодексом України. Органом державної податкової служби буде здійснено опис майна у податкову заставу.

Крім того Податковим органом винесено Рішення про опис майна в податкову заставу, згідно з вимогами статті 89 розділу II Податкового Кодексу України.

Вважаючи такі дії Криворізької Центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області неправомірними, і, як наслідок, вбачаючи наявність підстав для зобов'язання відповідача скасувати податкову вимога та рішення про опис майна в податкову заставу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, вчинення дій щодо стягнення з позивача податкового боргу в порядку ст. 57, п. 59.1 ст. 59, п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України є протиправним.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і пріоритетним відносно Податкового кодексу України у правовідносинах стягнення заборгованості з банків в яких введено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, стягнення податкової заборгованості з такого банку має відбуватися виключно в порядку спеціального законодавства, яким є Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2001цс15. При цьому, в дані постанові зазначено, що наведений правовий висновок ВСУ стосується не лише цивільних але і податкових правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що оголошення про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Даніель» було оприлюднене відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тобто станом на чай прийняття оскаржених рішень податковий орган був обізнаний про ліквідацію ПАТ КБ «Даніель».

Враховуючи викладене, податкову вимогу від 04.12.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу від 11.12.2015 не можна вважати правомірними.

Втім, суд позбавлений процесуальної можливості захистити порушені права позивача у визначений законом спосіб, адже позивач не просив суд скасувати вказані вище акти індивідуальної дії. Натомість, суд звертає увагу на те, що, а ні Податковим кодексом України, а ні Кодексом адміністративного судочинства України, не передбачено права суду на зобов'язання Державну податкову інспекцію скасувати прийняті нею ж податкову вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу.

При цьому, пунктами 56.1, 56.18 Податкового кодексу України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Як вже зазначалось, позовних вимог про скасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу, не заявлено.

За таких обставин суд вважає, що в частині позовних вимог щодо зобов'язання вчинити дії, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, внаслідок чого в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання протиправним дій із винесення названих податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, не підлягають задоволенню, оскілки самі дії по складанню таких вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу не порушують права платника податків, так як є технічним оформленням самих рішень.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.Б. Федорчук