Справа № 823/954/16
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року справа № 823/954/16

м. Черкаси
14 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

за участю секретаря Дудки Г.О.,

позивача ОСОБА_1 особисто,

представника відповідача Клопа Т.В. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо незарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 в загальний строк військової служби час навчання у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна з 29 серпня 1996 року по 11 червня 1999 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок вислуги років, зарахувати час навчання у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна до загального військового стажу перебування на військовій службі і внести зміни у розрахунок вислуги років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , та наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №313-ос від 22 червня 2016 року і направити відповідні документи до ІНФОРМАЦІЯ_4 для внесення змін в особову справу офіцера ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи їх тим, що у період з 1996 - 1999 р.р. ОСОБА_1 навчався у Київському військовому ліцеї. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на період навчання позивача), початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

З огляду на чинне правове регулювання спірних правовідносин, позивач має право на зарахування строку навчання у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна до загального строку військової служби та строку безперервної військової служби; і, як наслідок, перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 20 повних календарних років служби.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечує, мотивуючи це тим, що стаття 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, що діє з 31 липня 1999 року) не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Представник відповідача зазначив, що Київський військовий ліцей імені Івана Богуна не належить до військових навчальних закладів та був створений з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, а тому навчання в ньому не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а відтак і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що встановлений статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Заслухавши пояснення та доводи позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 1996 по 1999 р.р. ОСОБА_1 навчався у Київському військовому ліцеї (далі Ліцей), що підтверджується довідкою Київського військового ліцею імені Івана Богуна від 16.04.2007 №144.

Згідно наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 22.06.2016 №313-ос виключено зі списків особового складу регіонального управління та всіх видів забезпечення: підполковника ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника регіонального управління, звільненого з військової служби у запас наказом Голови Державної прикордонної служби України від 17.06.2016 №548-ос за п.п. «ґ» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; вирішено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років служби.

У період з червня 2016 року по даний час позивач не звертався до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби з приводу зарахування йому до загального строку військової служби часу навчання у Київському військовому ліцеї ім. Івана Богуна (довідка відповідача від 05.08.2016 №30/6409).

Не погоджуючись з незарахуванням строку навчання у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна до загального строку військової служби, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 24 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час зарахування до Ліцею та проходження навчання у ньому) (далі - Закон № 2232-ХІІ) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 18 червня 1999 року внесено зміни до вказаного Закону.

У новій редакції цього Закону, яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Видами такої служби згідно з частиною четвертою названої статті Закону № 2232-ХІІ є: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено і у статті 25 цього Закону.

Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, відповідно до частини першої статті 12 Закону №2232-ХІІ проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, можуть проходити попередню підготовку в загальноосвітніх навчальних закладах, військових ліцеях, ліцеях з посиленою військово-фізичною підготовкою, у військових оркестрах, навчальних закладах громадських організацій, на підготовчих курсах при вищих військових навчальних закладах або військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19.08.1992 №490 Київський військовий ліцей на базі Київського суворовського військового училища був створений з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про військовий ліцей» від 17 липня 2003 року № 1087, військовий ліцей є загальноосвітнім навчальним закладом III ступеня з військово-професійною спрямованістю навчання та допрофесійної підготовки, що передбачає проведення поглибленої допризовної та посиленої фізичної підготовки і виховання у юнаків готовності до військової служби.

Таким чином, навчання позивача у Ліцеї не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а, отже, і проходженням військової служби, згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону №2232-ХІІ.

Крім того, за змістом статті 2 Закону №2232-ХІІ необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку, передбаченого статтею 15 цього Закону.

Проте до військового ліцею позивач був зарахований у тринадцятирічному віці, а тому під час вступу до ліцею та в період навчання у ньому він був неповнолітнім та не міг бути призваним на військову службу і бути військовослужбовцем, а тому час навчання у вказаному навчальному закладі не може бути зарахований у загальний строк військової служби.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що навчання в Ліцеї не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а, отже, і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, неодноразово висловленій, зокрема, у постановах від 27 березня 2012 року (справа № 21-7а12), від 1 жовтня 2013 року (справа №21-330а13), від 16 квітня 2013 року (справа № 21-107а13), тощо; постанові Вищого адміністративного суду України від 10.02.2015 у справі №2а-7334/12/2670 (№К/9991/68994/12), постанові Вищого адміністративного суду України від 09.06.2015 у справі № 0670/8441/12 (К/800/17054/13),

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина третя статті 2) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений 16.08.2016.