Справа № 524/4850/16-а
Суддя: Рибалка Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/4850/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі Недяк Д.І.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до поліцейського роти № 3 Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позову зазначала, що 18 червня 2016 поліцейським 3-ї роти Управління патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії ПС2 №669858 про накладення адміністративного стягнення відносно неї, ОСОБА_1, за порушення п.33.2.2, п.2.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено штраф в сумі 425 грн.

Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує її права та охоронювані законом інтереси, а тому просила визнати її протиправною та скасувати.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. У судовому засіданні пояснила, що дійсно не виконала вимогу дорожнього знаку та полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності при собі не мала. Однак відповідач порушив її права.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Надав письмове заперечення. Пояснив, що 18.06.2016 позивач керуючи автомобілем «ВАЗ 2107» по вул. Артема, 19/3 в м. Кременчуці не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» перед розміткою 1.12 (стоп-лінія). При собі він не мала полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП України з накладенням штрафу. Просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що 18.06.2016 об 05 год. 20 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Артема, 19/3 в м. Кременчуці не виконала вимогу дорожнього знаку 2.2 «проїзд без зупинки заборонено» перед розміткою 1.12 (стоп-лінія) здійснила проїзд без зупинки, чим порушила п.2.2 розділу 33 ПДР України. Відповідальність за таке адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП України.

При перевірці документів виявилось, що позивач не мала при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземних транспортних засобів, чим порушила пп. «ґ» п.2.1 ПДР України. Відповідальність за таке адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Згідно з п.2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України від 10.10.2001 № 1306, знаки пріоритету - «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Відповідно до пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Провадження по справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого дотримання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. (ст. 10, 11 КУпАП).

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний, окрім іншого, мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стягнення на позивача накладено в межах санкції, встановленої частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Посилання позивача на те, що позивачу було не повністю розяснено права не знайшло свого підтвердження під час судорого розгляду.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення містить підпис позивача про розяснення йому прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом нагрудної камери патрульного, яка працювала у період часу, коли було виявлено адміністративне правопорушення зафіксовано, що позивачу оголошено інспектором текст постанови та розяснено положення статей 307,308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.287-289 КУпАП. Інспектором повідомлено, що оскільки водієм порушено п.2.2 розділу 33 ПДР України, що стало підставою перевірки документів, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, у відповідності до п.2.1 ПДР України, поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, з пояснень позивача, зафіксованих відеозаписом, установлено факт порушення нею п.2.2 розділу 33 та пп. «ґ» п.2.1 ПДР України.

Посилання позивача на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення мав здійснюватися виключно за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не на місці його вчинення є безпідставними з огляду наступне.

Відповідно до п.3 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП. Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Позивачем під час винесення постанови не оспорювався сам факт вчинення адміністративного правопорушення та накладене стягнення. Постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КАС України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Виходячи із критеріїв оцінки рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які викладені в ч.3 ст.2 КАС України, суб'єкти владних повноважень для реалізації своїх функції повинні діяти з дотримання встановленої законом процедури прийняття рішення; з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між буд-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахування права особи на участь у процесі; прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем доведено правомірність свого рішення.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказані правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Керуючись ст.122, 126 КУпАП, ПДР України, ст. 2, 17, 19, 69-71, 79, 158-163, 167, 171-2, 186, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд міста Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, а особами присутніми у судовому засіданні протягом десяти днів з дня її проголошення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.В. Рибалка