Справа № 2а-28038/09/1270
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року справа №2а-28038/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року у задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-сервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць у 2008 році відмовлено у повному обсязі.

Позивач не погодився з даною постановою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового повідомлення №04924690, в апеляційній скарзі просили справу слухати у відсутність представника позивача.

Колегія суддів заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріалами справи за доводами апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути скасована.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

ТОВ «Бізнес-сервіс» є суб'єктом малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, що підтверджується свідоцтвом № 6 про право сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва-юридичною особою серії А за № 861588 від 17.12.2009 року свідоцтво про право сплати єдиного податку суб'єктом малого підприємництва-юридичною особою за ставкою єдиного податку 10 відсотків та застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності у 2010 році.

Суд першої інстанції встановив, що у порушення Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-ХІІ відповідач не працевлаштував необхідну кількість інвалідів у 2008 році. Так, у 2008 році замість 1 інваліда не було працевлаштоване на підприємстві жодного інваліда.

Сума розрахованих адміністративно-господарських санкцій за нестворене робоче місце для інваліда за 2008 рік склала 6418,75 грн. Вказану санкцію відповідач повинен був самостійно сплатити до 15 квітня 2009 року, наступного за звітним, однак не зробив цього.

На суму несплачених санкцій нарахована пеня за весь строк несплати виходячи з 120% річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на день розрахунку. Розмір пені склав 428,46 грн.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що ТОВ „Бізнес-сервіс" відповідно до чинного законодавства звільнений від сплати внесків до Фонду України соціального захисту інвалідів.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно п. З ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти тастворювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числіспеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гаранти, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" № 727/98 від 03.07.1998р., на який посилається суд першої інстанції, не передбачено звільнення від сплати штрафних санкцій за незайняті інвалідами робочі місця, а також не звільняє підприємства від обов'язку створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, а тільки передбачає звільнення платників єдиного податку від сплати внесків до Фонду роціального захисту інвалідів.

Указ передбачає звільнення платника єдиного податку від сплати внесків до Фонду соціального захисту інвалідів, а предметом спору є питання про стягнення штрафних санкцій, передбачених Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" при невиконанні встановленого нормативу кількості робочих місць, призначених для інвалідів.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про державну підтримку малого підприємництва" для суб'єктів малого підприємництва в порядку, встановленому законодавством України, може застосовуватися спрощена система оподаткування бухгалтерського обліку та звітності, яка передбачає: заміну сплати встановлених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів) сплатою єдиного податку; застосування спрощеної форми бухгалтерського обліку та звітності.

Згідно ч.1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України" підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об'єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

ТОВ «Бізнес-сервіс» не надавало до Лисичанського міського центру зайнятості звіти 3-ПН, що підтверджується довідкою Лисичанського міського центру зайнятості №8/07-2001 від 29.10.09р.

Відповідно до п. З ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством щомісячно та в повному обсязі надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію щодо наявних робочих місць для працевлаштування інвалідів підприємство повинно було надавати відповідно до Інструкції щодо заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005р. №420. Підприємства, установи й організації, їх структурні підрозділи та філії незалежно від форми власності та господарювання повинні за наявності вакансій у повному обсязі подавати інформацію про наявність вільних робочих місць (вакансій) центрам зайнятості за місцем їх реєстрації як платника страхових внесків. Наявність вільного робочого місця (вакантної посади) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо. Діючими нормативними актами встановлений чіткий порядок надання підприємством відповідної звітності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ТОВ «Бізнес-сервіс» у 2008 році не виконало вимог Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Україні», у зв?язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв?язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану постанову з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлює скасування постанови суду першої інстанції, а позовні вимоги задоволенню підлягають повному задоволенню.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-28038/09 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 28 січня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-28038/09 - скасувати.

Прийняти нову постанову:

Позовні вимоги Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-сервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць у 2008 році задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-сервіс» (юридична адреса: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 356, р/р 6, МФО 304988 АБ «Укркомунбанк», код 32691833) на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 6418,75 грн. (Шість тисяч чотириста вісімнадцять грн. 75 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-сервіс» (юридична адреса: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 356, р/р 6, МФО 304988 АБ «Укркомунбанк», код 32691833) на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 428,46 грн. (Чотириста двадцять вісім грн. 46 коп,)

Вступна та резолютивна частини постанови постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20.05.2010р. Повний текст постанови виготовлено 25.05.2010р.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий:

Судді: