Справа № 809/1263/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року № 876/3824/16
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Рибачука А.І., Качмара В.Я.

за участю секретаря судових засідань: Гользбергер А.П.

представника позивача - Макари Г.В.

представника відповідача - Урядка Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Рогатинському районі Головного управління ДФС у Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Торговий дім «Росана» товариства з обмеженою відповідальністю «Росан-Агро» до Державної податкової інспекції в Рогатинському районі Головного управління ДФС у Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

23.03.2015 ДП «ТД «Росана» ТОВ «Росан-Агро» (далі - позивач, Підприємство) звернулося в суд із адміністративним позовом до ДПІ у Рогатинському районі ГУ ДФС у Івано-Франківській області (далі - відповідач, ДПІ) у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.03.2015 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки податкового органу, які викладені в акті перевірки, не відповідають дійсності, оскільки Підприємством належним чином зберігаються книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) та фіскальні звітні чеки протягом встановленого законодавством терміну. Останні друкуються щоденно та зберігаються в фіскальній пам'яті РРО, що і було зафіксовано при проведенні перевірки. Крім того, згідно з новим обов'язковим порядком звітування, копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків формуються на контрольній стрічці в пам'яті касового апарата або модему, який до нього приєднаний. Один раз на добу цей звіт автоматично, без втручання користувача РРО, передається на сервер обробки інформації податкової служби. Відповідно до нової редакції Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), виключено обов'язкове зберігання в Книгах обліку розрахункових операцій фіскальних звітних чеків суб'єктами господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажі товарів. Вказав, що проведена через РРО та отримана магазином готівка від здійснення операцій протягом дня інкасована до установи банку в кінці робочого дня в сумах, зазначених у фіскальних звітних чеках за відповідну дату та зарахована на поточний рахунок підприємства, що свідчить про фактичне оприбуткування цих коштів в установленому законодавством порядку.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 позов задоволено повністю.

Із постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, оскільки під час фактичної перевірки позивачем не було надано КОРО, а також роздрукованих фіскальних звітних чеків. Перевірка проводилась у присутності ОСОБА_4 (відповідно до договору доручення реалізовує товар через РРО позивача), яка надала свої пояснення та підтвердила виявлені порушення. Надання таких документів до суду не може спростовувати факт порушень, так як під час перевірки на місці здійснення розрахунків вони були відсутні.

Представник апелянта у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу № 65 від 16.02.2015 та направлень № № 082, 084 від 16.02.2015 ДПІ проведено фактичну перевірку господарської одиниці магазину «Росана» ДП «ТД «Росана» ТОВ «Росан-Агро», що знаходиться в м. Івано-Франківську, вул. Є. Коновальця 291/а.

За результатами перевірки складено акт від 18.02.2015 № 090016 згідно висновків якого позивачем порушено:

- п. 6 ст. 3 Закону № 265/95-ВР - не забезпечено зберігання книг обліку розрахункових операцій протягом встановленого терміну;

- п. 9 ст. 3 цього ж Закону - не забезпечено зберігання фіскальних звітних чеків №№ 1 - 730;

- п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 37 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320; далі - Положення) - не оприбутковано готівки в касі на загальну суму 42381,23 грн на підставі фіскальних звітних чеків: № 726 від 09.02.2015 на суму 3807,73 грн; № 727 від 10.02.2015 на суму 3856,60 грн; № 728 від 11.02.2015 на суму 4223,24 грн; № 729 від 12.02.2015 на суму 5945,88 грн; № 730 від 13.02.2015 на суму 5685,96 грн; № 731 від 14.02.2015 на суму 7877,46 грн; № 732 від 15.02.2015 на суму 2974,31 грн; № 733 від 16.02.2015 на суму 3887,64 грн; № 734 від 17.02.2015 на суму 4128,41 грн. Не здійснено облік зазначених готівкових коштів у повній сумі із фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій.

На підставі вказаного вище акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.03.2015 № , яким до позивачем застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 212586,15 грн, у т.ч.: 340 грн на підставі п. 3 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, 340 грн на підставі п. 4 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, 211906,15 грн на підставі абз. 3 п. 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (далі - Указ № 436/95).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки відповідачем протиправно застосовано до позивача штраф згідно п. 3 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, так як вказана норма передбачає відповідальність за відсутність розрахункової книжки, а не книги обліку розрахункових операцій. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність застосування штрафних санкцій на підставі п. 6 ст. 17 № 265/95-ВР (не зберігання в КОРО фіскальних звітних чеків) та абз. 3 п. 1 Указу № 436/95 (не оприбуткування готівки), оскільки для встановлення цих порушень необхідним було дослідження КОРО, яка під час перевірки була відсутня. Разом з тим, у процесі судового розгляду позивачем надано КОРО, яка містить вклеєні фіскальні звітні чеки та щоденні записи руху готівки.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується частково, з огляду на таке.

Як вбачається із розрахунку фінансових санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с. 12), до Підприємства застосовано штраф у розмірі 340 грн згідно п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.

Вказаною нормою визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або незберігання розрахункових книжок протягом встановленого терміну.

Відповідно до ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова книжка - належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій.

Книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг)(стаття 2 Закону).

Отже, п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР визначено відповідальність за порушення порядку використання розрахункових книжок, а не книги обліку розрахункових операцій, відсутність якої встановлено під час перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 06.03.2015 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 340 грн згідно п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.

Однак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення у іншій частині.

Так, відповідно до п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення) визначено, що оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, КОРО.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (абзац другий пункту 2.6 Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК) (абзаци другий, третій пункту 2.6 Положення).

Статтею 1 Указу № 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновків, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу № 436/95).

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 04.11.2015 № 21-368а15.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскільки позивач не надав до перевірки КОРО, то відповідно податковий орган не міг встановити незберігання фіскальних звітних чеків та не оприбуткування готівки.

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема: - наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; - підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; - щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому, дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Згідно п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого ПКУ граничного терміну подання такої звітності (абз. перший п. 44.3 ст. 44 ПК України).

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (п. 44.6 ст. 44 ПК України).

Згідно п. 44.7 ст. 44 ПК України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Отже, зі змісту наведених вище правових положень можна дійти висновку, що під час проведення фактичної перевірки позивач повинен був надати усі документи, які стосуються її проведення, у тому числі і КОРО у якій мають зберігатися фіскальні звітні чеки із вчиненими щоденними записами руху готівкових коштів. У разі її ненадання, вважається, що КОРО відсутня, що у свою чергу дає підстави для висновків податкового органу про незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків та неоприбуткування готівки.

Як вбачається із акта від 18.02.2015 № 090016 (а.с. 175-178), під час перевірки не було надано КОРО, що підтверджується також поясненням представника позивача ОСОБА_4 (а.с. 180), у присутності якої проводилась перевірка. Вказана особа відсутність на місці розрахунків КОРО пояснила знаходженням її в бухгалтерії та зазначила, що звіти №№ 726-734 у неї не вклеєні та не записані.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт відсутності під час перевірки на місці розрахунків КОРО, а також непідклеєння фіскальних звітних чеків.

Вказаний вище акт перевірки ОСОБА_4 підписала без зауважень, а також отримала його примірник у якому повідомлено позивача про необхідність подання документів, які зазначені у акті як відсутні.

Однак, позивачем не надано доказів подання відсутніх під час перевірки документів, а відтак податкових орган не міг їх врахувати під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, податковий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення виходив з тих обставин та тих документів, які йому були надані позивачем, а тому з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС України, суд під час вирішення спору щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахування тих обставин і документів, які були надані податковому органу.

Отже, суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги КОРО, яка відповідачу надана не була.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування податкового повідомлення-рішення від 06.03.2015 № на суму 212246,15 грн.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Рогатинському районі Головного управління ДФС у Івано-Франківській області задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2015 року у справі № 809/1263/15 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Дочірнього підприємства «Торговий дім «Росана» товариства з обмеженою відповідальністю «Росан-Агро» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Рогатинському районі Головного управління ДФС у Івано-Франківській області від 06.03.2015 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 340 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: А.І. Рибачук

В.Я. Качмар

Постанова у повному обсязі складена та підписана 16.08.16