Справа № 404/2203/16-а
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2016-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2203/16-а
Номер провадження 2-а/404/942/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, до Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином:

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо обмеження під час перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

зобов'язати відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугою років згідно вимог частини 1 статті 50-1 Закон України «Про прокуратуру», в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 13.07.2012 року № 18-124 про заробіток для перерахунку пенсії в розмірі 90% від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати пенсії за вислугою років з 05.03.2015 року і по теперішній час, тобто не більше як за 12 місяців.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з січня 1986 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді та отримувала пенсію в розмірі 90% від суми відповідного заробітку. При цьому її загальний трудовий стаж становить 45 роки 6 місяців 10 дні. Відповідачем неодноразово періодично здійснювався перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно поданих довідок із прокуратури із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати відповідної категорії прокурорських працівників. Разом з тим, ОСОБА_1, після підвищення в травні 2012 року розміру заробітної плати працівникам органів прокуратури останньою Управлінню надана довідка прокуратури Кіровоградської області № 18-124 вих. 12 від 13.07.2012 року для здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», де заробітна плата по займаній посаді становила 5561,36 грн. Однак Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, при здійсненні позивачеві перерахунку пенсії, безпідставно перейшло із пенсії в 90% на пенсію в розмірі 80% від суми місячного заробітку. В зв'язку з чим, ОСОБА_1 22.03.2016 року звернулася до Управління із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років за правилами частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» згідно з раніше поданих довідок прокуратури Кіровоградської області. Проте, відповідачем відмовлено у здійсненні даного перерахунку.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 28). Подала до суду заяву (вх. № 23854 від 25.07.2016 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 49).

Представник відповідача Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить супровідний лист (а.с. 33). Подав до суду письмові заперечення (вх. № 16835 від 26.05.2016 року) про відмову в задоволенні позову, в обґрунтування яких зазначено, що з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» (набула чинності 14.06.2012 року) з 01.07.2012 року підлягають перерахунку пенсії, призначенні згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Звернення позивача за перерахунком пенсії відбулося після внесення змін до Закону з встановленням 80% річних пенсії від заробітної плати. Норма статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» діє, вона не визнана неконституційною та не скасована, тому підстав для застосування статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції до 01.10.2011 року не має, так як стара редакція не втратила чинність. В зв'язку з чим, пенсія виплачується відповідно до норм чинного законодавства. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду встановлений статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Також в запереченнях зазначено, що позивач не зверталася з заявою про перерахунок пенсії встановленої форми. В зв'язку з чим, Управління не приймало рішення про відмову чи проведення перерахунку, а роз'яснили норми законодавчих актів, які діють на сьогодні (а.с. 43).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, правонаступником якого є Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з 06.01.1986 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену з 01.06.1995 року у відповідності до Закону України «Про прокуратуру». Загальний процент для розрахунку пенсії від заробітку позивача становив 90%, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, 16.10.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Управління з заявою за встановленою формою, щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 18-124 вих.-12, яка видана прокуратурою Кіровоградської області 13.07.2012 року, де заробітна плата по займаній посаді, з якої позивачу перераховано пенсію. Загальний процент для розрахунку пенсії від заробітку ОСОБА_1 становить 80% (а.с. 10).

ОСОБА_1 22.03.2016 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді з заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років за правилами частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року № 2663-111 «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», що визначає розмір пенсії за вислугу років у розмірі 90% від заробітної плати зазначеній у довідці Прокуратури Кіровоградської області від 13.07.2012 року та виплату різниці в пенсії за минулий час за 12 місяців (а.с. 8).

Однак, ОСОБА_1 відмовлено листом повідомлено за вих. № 105/К-11 від 28.03.2016 року, що позивач 16.07.2012 року звернулася до Управління з заявою щодо проведення перерахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 18-124 вих.-12, яка видана прокуратурою Кіровоградської області 13.07.2012 року, де заробітна плата по займаній посаді, з якої позивачу перераховано пенсію становить 5561,36 грн. Розрахунок пенсії з 01.07.2012 року: загальний процент для розрахунку пенсії від заробітку 80%.; розрахунок розміру пенсії: 5561,36 грн. х 80% = 4449,09 грн. Водночас зазначено, що пенсія призначена, перерахована та виплачується згідно чинного законодавства. (а.с. 11). Разом з тим, у вищевказаному листі відповідача роз'яснено ОСОБА_1 право оскаржити прийняте рішення в органах Пенсійного фонду України вищого рівня. Таким чином, заперечення представника відповідача щодо відсутності рішення Управління про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 пенсії спростовуються змістом листа Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді № 105/К-11 від 28.03.2016 року.

Судом встановлено, що у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII ОСОБА_1 набула право на призначення пенсії за вислугою років, яка призначена позивачу згідно із частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру», чинній на час призначення пенсії (надалі в редакції на час призначення пенсії), згідно з якою прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку було встановлено.

Частиною 12 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно частини 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

На підставі частини 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) положення цієї статті поширюються також на пенсіонерів з числа працівників прокуратури, яким до набрання чинності цим Законом призначена пенсія за віком, вислугою років або за інвалідністю безпосередньо з прокурорсько-слідчих посад і посад у науково-навчальних закладах, незалежно від часу виходу на пенсію, за умови наявності у них стажу роботи, передбаченого цією статтею.

Частину 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 01.10.2011 року замінено двома частинами відповідно до п.п. 4 п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року, № 3668-VI (3668-17) «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», в зв'язку із чим також і змінилася нумерація частин цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції чинній з 01.10.2011 року та на час звернення із заявою про перерахунок пенсії, пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії та вводиться обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Цією ж статтею передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Очевидним є, що змінами у статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", які були внесені Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI встановлено новий порядок призначення та визначення розміру пенсії за вислугу років прокурорам та слідчим, яка призначається після 08.07.2011 року.

Відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VI (3668-17) порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) та які влаштувалися на роботу до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Розмір раніше призначеної пенсії прокурорам, підстави, умови та порядок її перерахунку регулюють частини 12, 17, 18 ст.50-1 «Про Прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001 року (чинні на час призначення пенсії) у зв'язку з прийняттям Закону № 3668-УІ (3668-17) змін не зазнали, проте змінилася лише нумерація частин цієї статті і є вирішальними у застосуванні до даних правовідносин щодо наявності у позивача правових підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15.07.2015 року, у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, із змінами внесеними Законом України № 76-ІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів» від 28.12.2014 року № 76-ІІІ, яким на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України, які набули право на пенсію незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років з набранням чинності даного Закону від 14.10.2014 року № 1697-VII та положеннями якого, зокрема яким визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення певної вислуги років, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами на умовах та порядку визначених Кабінетом Міністрів України (стаття 86).

Будь-які зміни до статті 86 вказаного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення, перерахування та виплату пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесені.

Верховною Радою України 02.03.2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII, що набрав чинності із 01.04.2015 року, згідно із пунктом 5 розділу III Прикінцевих та перехідних положень якого визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року взагалі скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Наведена норма свідчить про те, що з 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про прокуратуру», оскільки норми, які регулюють питання пенсійного забезпечення тієї категорії осіб, на яких поширюється дія цих законів, скасовані.

Посилання представника відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» як на підставу відмови у перерахунку пенсії є неприйнятним, оскільки відповідач застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, а зміни, внесені до вказаного Закону, стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відмова відповідача у перерахунку раніше призначеної пенсії саме за вище вказаних підстав є недопустимим враховуючи і вимоги частини 1 статті 58 Конституції України, згідно якої передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність та є ознакою того, що у такий спосіб відповідач, як суб'єкт владних повноважень діяв протиправно, в супереч вимог частини 2 статті 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Окрім того, статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, статтею 64 Конституцій України також передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Отже, статтями 22 та 64 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, гарантують право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, в тому числі Законом України «Про прокуратуру», які є такими, що не підлягають звуженню та обмеженню.

У розумінні статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина. Згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

У відповідності до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави в тому числі і призначення пенсії за спеціальними законами. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державою права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей. У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року, ухваленого у справі №1-2/2013 року зокрема також вказано, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Юридична колізія є розбіжність або суперечність між нормативно-правовими актами, що регулюють одні і ті ж або суміжні правовідносини, а також між компетенцією органів влади. У разі існування неузгодженості між актами, виданим одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили. У випадку суперечності норм закону та Конституції України, які прийняті Верховною Радою України - колізія вирішується на користь Конституції України, яка має вищу юридичну силу.

Такого висновку дійшов Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №1-9/2015 від 13 травня 2015 року (пункти 2.1 та 2.2 мотивувальної частини рішення).

З огляду на вказане, положення Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в частині визнання правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень щодо закріплених Конституцією України прав і свобод людини і громадянина вважається не що інше, як скасування або обмеження цих прав і свобод (рішення Конституційного суду України справа 1-28/2008 року).

Таким чином, доводи відповідача є неприйнятними з огляду на те, що він застосував нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що є і прямими порушеннями приписів та суперечать вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року (справа № 21-348а13) та від 17.12.2013 року (справа № 21-445а13).

Враховуючи викладене, рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, що викладено в листі № 105/К-11 від 28.03.2016 року про відмову в перерахунку пенсії протиправним.

Відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. А тому судом встановлена протиправність рішення відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, що викладена в листі № 105/К-11 від 28.03.2016 року.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо не здійснення перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111), на підставі довідки Прокуратури Кіровоградської області від 13.07.2012 року № 18-124 вих.-12 про заробітну плату (а.с. 47) з розрахунку 90% із середнього заробітку, оскільки самі по собі дії відповідача не порушують право позивача відносно перерахунку пенсії, право позивача порушено відмовою відповідача щодо проведення перерахунку пенсії.

З огляду на викладене, відповідач повинен провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 22.03.2016 року, документів пенсійної справи, а також довідки Прокуратури Кіровоградської області від 13.07.2012 року № 18-124 вих.-12 про заробітну плату та статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111) з розрахунку 90% від суми середнього заробітку у розмірі 5561,36 грн. з 05.03.2016 року без обмеження граничного розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 64, 92 Конституції України, ст.ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 6-11, 69-71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О СТ А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області, що викладено в листі № 105/К-11 від 28.03.2016 року про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111), на підставі довідки Прокуратури Кіровоградської області від 13.07.2012 року № 18-124 вих.-12 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов'язати Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-111), на підставі довідки Прокуратури Кіровоградської області від 13.07.2012 року № 18-124 вих.-12 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку у розмірі 5561,36 грн. з 05.03.2015 року без обмеження граничного розміру пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області (що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, вул. 50 років Жовтня, 4) на користь ОСОБА_1 (що проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Кіровограда, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Л. Д. Кулінка