Справа № 806/1341/16
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року м.Житомир справа № 806/1341/16
категорія 12.3
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гуріна Д.М., суддів Романченка Є.Ю., Семенюка М.М.,
секретар судового засідання Коваль О.В.,
позивач, представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги
встановив:
22 липня 2016 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Ухвалами судді Житомирського окружного адміністративного суду 25 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що він проходив військову службу у збройних силах у період з 25 вересня 1983 року до 23 грудня 1985 року. У період з 28 грудня 1983 року до 23 грудня 1985 року, під час проходження військової служби, приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан. 8 квітня 2014 року йому було встановлено третю групу інвалідності з 27 березня 2014 року, внаслідок захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 15 грудня 2016 року він звернувся до Міністерства оборони України через Бердичівський ОМВК із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, однак 20 травня 2016 року отримав рішення про відмову у виплаті грошової допомоги. Зважаючи на те, що Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, йому гарантовано право на отримання грошової допомоги, вважає відмову Міністерства Оборони України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги необґрунтованою та протиправною. Просить визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 27 березня 2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36. Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду 3 групи з 27 березня 2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та статей 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до зазначеного законодавства у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

Позивач у судове засідання не з`явився, 10 серпня 2016 року через канцелярію Житомирського окружного адміністративного суду подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. У клопотанні просив позов задовольнити у повному обсязі (а.с.40).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.31). 10 серпня 2016 року надіслав до суду заперечення проти адміністративного позову (а.с.32-35). У запереченнях просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки посадовим особам Житомирського ОВК наданий позивачем пакет документів, у якому був відсутній відповідний документ (акт про нещасний випадок, складений за матеріалами розслідування військової частини або довідка командира військової частини про причини чи обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), який свідчив би про те, що причини чи обставини поранення, контузії, травми чи каліцтва ОСОБА_1 не пов`язані із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. З огляду на викладене у відповідача не було законних підстав для прийняття рішення про призначення позивачу грошової допомоги. Тому, не відмовляючи у її призначенні, відповідачем прийнято рішення про повернення документів на доопрацювання до Житомирського ОВК. На думку представника позивача достатнім для прийняття рішення щодо призначення допомоги позивачу було подання протоколу ЦВЛК №581 від 4 березня 2014 року та висновку спеціаліста у галузі медичної експертизи №465 від 27 лютого 2014 року. Однак, на думку представника відповідача, за правилами статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України (належність та допустимість доказів) витяг із протоколу засідання ЦВЛК №581 від 4 березня 2014 року засвідчує лише причинний зв`язок поранення (пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, чи не пов`язане). При цьому відповідно до підпункту "г" пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, висновок про те, що поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, надається незалежно від наявності чи відсутності факту протиправного діяння з боку особи, а також відповідного стану особи. Тобто такий висновок був би наданий в тому числі і за наявності факту протиправного діяння з боку особи, а також у разі перебування особи у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, оскільки, перебуваючи на території Республіки Афганістан, особа вважалась такою, що постійно виконувала обов`язки військової служби. Висновок спеціаліста у галузі медичної експертизи №465 від 27 лютого 2014 року вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1985 році. Тобто, на думку представника відповідача, жоден з цих документів не є тим доказом у розумінні статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, який би виключав факт того, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Більше того в пункті 11 Порядку №975 серед документів, які заявнику необхідно подати для розгляду питання призначення допомоги, постанова відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення зазначена окремо від документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Тому це є два різні документи, які не можна ототожнювати і які не можуть замінювати один одного.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.30). 10 серпня 2016 року надіслав до суду заперечення проти адміністративного позову (а.с.37-38). У запереченнях просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечень вказав, що пунктом 11 Порядку №975 встановлений перелік відповідних документів, що необхідно надати заявнику для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Оскільки позивачем не надано відповідних документів, які б свідчили що причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, то рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, про повернення документів на доопрацювання є правомірним.

Суд, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у збройних силах з 25 вересня 1983 року до 23 грудня 1985 року (а.с.16-17).

У період з 28 грудня 1983 року до 23 грудня 1985 року позивач проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь у бойових діях (а.с.19).

За мужність і військову доблесть, проявлені під час виконання інтернаціонального обов`язку в Республіці Афганістан ОСОБА_1 нагороджений грамотою Президії Верховної Ради СРСР як воїн-інтернаціоналіст від 28 грудня 1988 року (а.с.20).

Згідно акта судово-медичного дослідження (обстеження) Житомирського обласного бюро судово-медичних експертиз №465 від 27 лютого 2014 року рубці на голові, обличчі та лівій руці ОСОБА_1 , які утворились від дії тупих твердих предметів з достатньо обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок осколочних поранень за обставин та в термін, що вказаний обстеженим (вересень 1985 року) (а.с.22-23).

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №581 від 4 березня 2014 року "Осколкові поранення голови та лівої верхньої кінцівки (контузія 1985 року) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1965 року народження, наслідком яких стали рубці: в ділянці маківки дугоподібний рубець довжиною 2,8 см; в ділянці правого лобного горба лінійний рубець, довжиною 0,8 см; на верхній губі справа два лінійні рубці довжиною до 1,0 см; по долонній поверхні лівої кисті в ділянці тенора рубець, розміром 3,4х0,4 см зі слідами накладання хірургічних швів, що підтверджується актом СМО Житомирського обласного бюро №465 від 27 лютого 2014 року, які призвели до розвитку: Залишкових явищ ЗЧМТ (контузія 1985 року) у вигляді післятравматичної енцефалопатії II ступеня з вегето-судинною дистонією, помірними вестибуло-атактичними порушеннями, легкими Інтелектуально-мнестичними порушеннями, ліквородинамічними порушеннями, стійким цефалічним синдромом, лівобічною пірамідною недостатністю, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, - поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.21).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 8 квітня 2014 року позивачу встановлено третю групу інвалідності з 27 березня 2014 року. Комісією було встановлено, що поранення, контузія, захворювання, отримані позивачем, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.24, 18).

9 квітня 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення м.Бердичева позивачу встановлений статус інваліда війни 3 групи (а.с.25).

15 грудня 2016 року позивач звернувся до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , через Бердичівський об`єднаний міський військовий комісаріат із заявою та копіями необхідних документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 27 березня 2014 року ІIІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, у порядку, передбаченому Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (а.с.26).

Зазначені документи та заява ІНФОРМАЦІЯ_4 були направлені для подальшого розгляду до Міністерства оборони України.

20 травня 2016 року рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженим Міністром оборони України, оформленому протоколом від 20 травня 2016 року №36, документи ОСОБА_1 повернуті до Житомирського обласного військового комісаріату на доопрацювання, оскільки у поданих матеріалах відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975. Тобто фактично було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги із посиланням на те, що позивачем не надано документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку №975 (а.с.27).

Надаючи оцінку правовідносинам у даній справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону України №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон України №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Пунктом 11 Порядку №975 визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Порядком №975 не передбачено прийняття розпорядником бюджетних коштів такого рішення як повернення документів.

Отже, відповідач, повертаючи документи позивачу, діяв не у порядку та у спосіб передбачений законом, тому суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про повернення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 27 березня 2014 року, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року №36.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 27 березня 2014 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Д.М. Гурін

Судді Є.Ю. Романченко

М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 15 серпня 2016 р.