Справа № 2а-10331/11/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року № 2а-10331/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної автоінспекції Головного управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації транспортних засобів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Державної автоінспекції Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з вимогою скасувати державну реєстрацію на її ім'я автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2,. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що реєстрація вказаного автомобіля на її ім'я проведена безпідставно, в порушення вимог чинного на час реєстрації законодавства, що регламентує порядок державної реєстрації транспортних засобів. З посиланням на положення Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, стверджує про те, що державна реєстрація транспортних засобів можлива лише за умови сплати їх власників передбачених законом податків і зборів, в тому числі і податку з власників транспортних засобів. Вказала, що жодного транспортного засобу не придбавала, жодних документів в УДАІ не підписувала так як і не отримувала технічного паспорта та номерних знаків на вказаний транспортний засіб. Усі реєстраційні документи оформлялися від її імені і підписувалися сторонніми особами, з приводу чого вона звернулася до правоохоронних органів. Оскільки відповідач провів першу реєстрацію в Україні вищевказаного транспортного засобу не проконтролювавши факт внесення коштів в якості сплати податку з власників транспортних засобів на відповідний казначейський рахунок, тому така реєстрація підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додаткового зазначили, що висновком експерта № 6/501 від 17.12.2015 встановлено факт підроблення реєстраційних документів, чим підтверджено правову позицію позивача. Просили позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причину неявку суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Матеріали справи містять заперечення відповідача, датоване 28.10.2011 № 9/3932, зі змісту якого видно, що УДАІ ГУМВС позовні вимоги не визнає, оскільки підстави для скасування реєстрації транспортного засобу відсутні, а сам позивач у відповідності до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» є платником вказаного податку та саме на нього покладено обов'язок по його сплаті. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до положень частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області на ім'я ОСОБА_1 11.08.2009 здійснено першу реєстрацію в Україні транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 заперечила придбання та реєстрацію на своє ім'я вказаного транспортного засобу, яку оскаржила в судовому порядку. Про акт реєстрації автомобіля їй стало відомо у зв'язку з зверненням до суду Державної податкової інспекції м. Львова про стягнення з неї транспортного податку.

Постановою ст. слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області від 02.11.2012 ОСОБА_1 визнана потерпілою у кримінальній справі №181-0311, порушеної за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.365 КК України, розслідування якої проводилось слідчим відділом прокуратури Львівської області.

В подальшому з кримінальної справи №181-0311, порушеної відносно заступника начальника Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, виділена кримінальна справа №181-0062, порушена за фактом використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження №0001639, розслідування якого проводиться СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.

Постановою від 02.11.2011 ОСОБА_1 визнана потерпілою у кримінальній справі №181-0062.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (далі - Порядок).

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, а безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

Позивач ОСОБА_1 заперечує звернення з заявою про державну реєстрацію на його ім'я вищевказаного транспортного засобу, при його реєстрації вона не була присутня, жодної заяви не писала і не надавала для цього своїх документів та коштів.

Як тільки позивачу стало відомо про реєстрацію на її ім'я транспортного засобу, вона звернулась із заявою про злочин до прокуратури Львівської області, за результатами розгляду якої постановою ст. слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області від 02.11.2012 року ОСОБА_1 визнана потерпілою у кримінальній справі №181-0062.

Висновком експерта Львівського науково-дослідного Експертно-криміналістичного центру від 17.12.2015 року № 6/501 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 як на заяві № 8441 від 08.08.2009 року, так і в накладній № 109684 від 11.08.2009 року, на підставі яких здійснено реєстрацію транспортного засобу, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вказані обставини дають підстави стверджувати, що реєстрація 11 серпня 2009 року на ОСОБА_1 автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_2, відбулася з порушенням пункту 8 Порядку.

Стосовно посилання відповідача на норми Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» та обов'язок позивача по сплаті такого податку, суд зазначає таке.

На момент виникнення спірних правовідносин був чинним Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі - Закон №1963-XII), яким встановлювався податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах.

Відповідно до статті 1 Закону №1963-XII платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до статті 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1963-XII вказаний вид податку сплачувався фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом.

Відповідно до частини четвертої цієї статті фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, згідно з частиною 6 статті 5 Закону №1963-XII , у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Системний аналіз наведених вище норм Закону №1963-XII дає підстави стверджувати, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство, яке регулювало питання сплати податку з власників транспортних засобів та самохідних машин і механізмів, так само, як і норми Порядку, безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу визначало сплату до реєстрації транспортного засобу відповідного податку.

Водночас, відповідно до підпункту 40 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 341, Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань контролює внесення обов'язкових платежів власниками транспортних засобів.

Оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу в Україні є сплата до реєстрації транспортного засобу відповідного податку, контроль за внесення якого покладається на органи Державтоінспекції, проведення реєстрації без сплати такого податку власником транспортного засобу є неможливим.

ОСОБА_1 заперечила сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин у розмірі 18 960 грн, проте державна реєстрація на її ім'я транспортного засобу відповідачем була проведена.

Беручі до уваги вимоги пункту 8 Порядку та норми статті 5 Закону №1963-XII, суд дійшов висновку, що перша державна реєстрація в Україні транспортного засобу на ім'я ОСОБА_1 11 серпня 2009 року відбулася з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано доказів правомірності оскарженої ОСОБА_1 державної реєстрації на її ім'я 11 серпня 2009 року транспортного засобу.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, тому здійснену 11 серпня 2009 року ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області на ім'я ОСОБА_1 першу реєстрацію автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 1997 року випуску, кузов № НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, необхідно скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 грн 40 к., сплаченого за квитанцією № 6319/017 від 19.09.2011 року, слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати державну реєстрацію транспортного засобу марки VOLKSWAGEN T4, д.н.з. НОМЕР_2, 1997 року випуску кузов № НОМЕР_1 здійснену Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області 11 серпня 2009 року на ім'я ОСОБА_1.

Стягнути з Управління ДАІ ГУ МВС України у Львівській області на користь ОСОБА_1 3 (три) грн 40 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.