Справа № 810/5167/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/5167/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року №810/5167/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київський районний центр «Київцентраеро» до Бориспільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що рішення, яким до РСП «Київцентраеро» Украероруху застосовані штрафні санкції, прийняті відповідачем протиправно, оскільки підприємство своєчасно внесло на рахунок податкового органу суму єдиного внеску, що підтверджується платіжними дорученнями з відмітками банку про їх проведення.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що під час передачі функцій з адміністрування з єдиного внеску від органів Пенсійного фонду України до органів доходів і зборів територіальним органом Пенсійного фонду України не було передано сальдо по РСП «Київцентраеро» Украероруху, внаслідок чого платежі з єдиного внеску за вересень 2013 року згідно платіжних доручень від 07.10.2013 №8103 та №8108 до інтегрованої картки позивача було зараховано (перенесено) несвоєчасно, внаслідок чого утворилась штучна недоїмка, погашення якої відбувалось за рахунок наступних платежів з одночасним нарахуванням штрафних санкцій.

Незважаючи на викладені обставини відповідач вважає, що правомірно застосував до позивача штрафні санкції, позаяк на час їх застосування в інтегрованій картці позивача обліковувалась недоїмка з єдиного внеску.

У судове засідання, призначене на 09.08.2016, сторони не з’явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні своєчасно та належним чином.

Разом з цим, матеріали справи містять клопотання сторін про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі – Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок) – це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску відповідно до абзацу 7 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Статтею 7 Закону №2464-VI передбачено, що для платників, зазначених в абзаці 7 пункту 1 частини 1 статті 4 цього Закону єдиний внесок нараховується на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами; допомоги або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Відповідно до частини 5 статті 9 Закону №2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Згідно з абзацом 1 частини 6 статті 9 Закону №2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Відповідно до частини 7 статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Крім того, відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з вересня по грудень 2013 року, з січня по грудень 2014 року, з січня по липень 2015 року позивач здійснював виплату грошового забезпечення військовослужбовцям.

Судом встановлено, що одночасно з виплатою відповідних сум, на суму виплаченого грошового забезпечення позивачем був нарахований та сплачений єдиний внесок, що підтверджується платіжними дорученнями:

№8108 від 07.10.2013 на суму 7037,08 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за вересень 2013 року (термін сплати - 07.10.2013);

№52 від 03.01.2014 на суму 131579,73 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за грудень 2013 року (термін сплати – 03.01.2014);

№723 від 06.02.2014 на суму 111340,55 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за січень 2014 (термін сплати – 06.02.2014);

№1479 від 06.03.2014 на суму 104249,61 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за лютий 2014 року (термін сплати – 06.03.2014);

№3089 від 07.05.2014 на суму 170137,81 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за квітень 2014 (термін сплати - 07.05.2014);

№3885 від 06.06.2014 на суму 124665,09 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за травень 2014 року (термін сплати - 06.06.2014);

№4691 від 07.07.2014 на суму 108851,50 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за червень 2014 року (термін сплати - 07.07.2014);

№5526 від 07.08.2014 на суму 113551,75 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за липень 2014 року (термін сплати - 07.08.2014);

№6367 від 05.09.2014 на суму 116421,86 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за серпень 2014 (термін сплати - 05.09.2014);

№7169 від 06.10.2014 на суму 122301,75 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за вересень 2014 (термін сплати - 06.10.2014);

№8096 від 06.11.2014 на суму 113720,58 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за жовтень 2014 року (термін сплати - 06.11.2014);

№8910 від 05.12.2014 на суму 121647,39 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за листопад 2014 року (термін сплати - 05.12.2014);

№67 від 06.01.2015 на суму 134967,39 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за грудень 2014 року (термін сплати - 06.01.2015);

№725 від 05.02.2015 на суму 116257,68 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за січень 2015 року (термін сплати - 06.02.2015);

№1396 від 06.03.2015 на суму 115345,20 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за лютий 2015 року (термін сплати - 06.03.2015);

№2132 від 06.04.2015 на суму 109859,27 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за березень 2015 року (термін сплати - 06.04.2015);

№2953 від 06.05.2015 на суму 115333,73 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за квітень 2015 року (термін сплати - 06.05.2015);

№3748 від 05.06.2015 на суму 118582,71 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за травень 2015 року (термін сплати - 05.06.2015);

№4542 від 07.07.2015 на суму 195807,56 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за червень 2015 року (термін сплати - 07.07.2015);

№5351 від 06.08.2015 на суму 112742,17 грн. - єдиний внесок з грошового забезпечення військовослужбовців за липень 2015 року (термін сплати - 06.08.2015).

Представник відповідача щодо обставин несвоєчасного відображення податковим органом в інтегрованій картці позивача зазначених платежів не заперечував, при цьому пояснив, що така затримка відбулась у зв’язку з помилкою працівника Координаційно-моніторингового відділу Бориспільської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Як встановлено судом, несвоєчасне відображення податковим органом в інтегрованій картці позивача платежів згідно платіжних доручень №8108 від 07.10.2013 та №8103 від 07.10.2013 призвело до утворення штучної недоїмки зі сплати єдиного внеску, в рахунок погашення якої зараховувались наступні платежі з одночасним нарахуванням штрафних санкцій та пені.

Частиною 10 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, визначено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2011 № 2346-III (далі – Закон №2346-III).

Згідно з пунктом 1.30 статті 1 Закону №2346-III, платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №2346-III, за допомогою платіжного доручення, яке є розрахунковим документом, здійснюється ініціювання переказу.

За приписами пункту 22.4 статті 22 Закону №2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Приписами пункту 4 розділу 1 Порядку передбачено, що облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників, державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних державних податкових інспекцій відповідно до функціональних повноважень.

Зі змісту пункту 1 розділу 2 Порядку вбачається, що інтегровані картки платників відкриваються територіальними органами Міндоходів за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Порядку контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Згідно з пунктом 5 розділу 4 Порядку дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Отже, виконання платником обов'язку по перерахуванню в бюджет суми зобов’язання з єдиного внеску пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, незалежно від дати зарахування таких сум на рахунок органу доходів і зборів чи до інтегрованої картки, де здійснюється облік відповідних платежів.

При цьому, у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника єдиного внеску, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі єдиного внеску до бюджетів.

Таким чином, факт подачі позивачем платіжних доручень у межах строку сплати єдиного внеску до обслуговуючого банку і списання цих коштів у день надходження платіжних доручень з рахунку позивача, виключає можливість притягнення позивача, як платника єдиного внеску, до відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі зобов'язань з єдиного внеску за вказаний період, включаючи штрафні санкції.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб’єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази наявні у матеріалах справи у їх сукупності та враховуючи, що не відображення своєчасної сплати позивачем єдиного внеску в його інтегрованій картці відбулась з вини суб'єкта владних повноважень суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 97 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані. Оскільки жодних клопотань з приводу відшкодування судових витрат позивачем суду не заявлено судові витрати компенсації не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 122, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі та підписано 17.08.2016