Справа № 2а-16924/09/0570
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2010-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2010 року справа №2а-16924/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Білак С.В.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача Гаврищук ОСОБА_3 ОСОБА_4 не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуДержавна податкова інспекція у Ворошиловському районі м .Донецька
на постанову Донецького окружного адміністративного суду
від 21 грудня 2009 р.
по адміністративній справі№2а-16924/09/0570 (суддя Буряк І.В. )
за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю "Інтергейм України"
до треті особи Державна податкова інспекція у Ворошиловському районі м .Донецька
проскасування рішення про застосування штрафних санкцій щодо розрахунків за товари

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтергейм Україна» звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 07.11.2008 р. № НОМЕР_1.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2009 року

позовні вимоги задоволені частково. Скасовано рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька від 07.11.2008 р. № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в частині порушення п. 1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на суму 22 440, 00 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції не повно з»ясовано обставини справи які мають значення для правильного вирішення справи та невірно застосовані норми матеріального права, а саме: п.1 ст. 3, ст. 11 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР; постанова КМУ від 7.02.2001 р. № 121 «Про термін переведення суб»єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій»; постанова КМУ від 7.06.2006 р. № 803 про внесення зміни в додаток до постанови КМУ від 7.02.2001 р. № 121 «Про термін переведення суб»єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій». Крім того, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині порушення ст. 159 КАС України та зазначає, що судом не були враховані вимоги постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення».

Представник позивача у судове засідання не з»явився.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.40 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобовязані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою. Колегія суддів вважає можливим розгляд справи за відсутності представника позивача, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату, місце та час розгляду справи за останньою адресою.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, доводи представника відповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволених позовних вимог та з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що за результатами перевірки, проведеної Державною податковою інспекцією у Калінінському районі м. Донецька щодо контролю за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари(послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, складено акт від 01.10.2008 року № 0253/05/62/23/34662893. Актом перевірки встановлено, що у залі гральних автоматів у м. Донецьку, пр. Ілліча, 21 «в» розташовані 66 гральних автоматів, були в робочому стані підключені до електромережі, але не були переведені у фіскальний режим роботи, незареєстровані та неопломбовані у встановленому порядку.

На підставі зазначеного акту перевірки Державною податковою інспекцією в Ворошиловському районі м. Донецька було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергейм Україна» від 07.11.2008 року № НОМЕР_1 яким накладено штраф у розмірі 22 640,00 грн. за порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та згідно п.1,2 ст. 17 зазначеного Закону.

Спірним у даній справі є правомірність застосування штрафних (фінансових) санкцій податковим органом до позивача.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», автомат з продажу товарів (послуг) - це реєстратор розрахункових операцій, який в автоматичному режимі здійснює видачу (надання) за готівкові кошти або із застосуванням платіжних карток, жетонів тощо товарів (послуг) і забезпечує відповідний облік їх кількості та вартості.

Також, відповідно до Наказу Держкомітету України з питань регуляторної політики та підприємства і Міністерством фінансів України №40/374 від 18.04.2006 року, поняття грального автомату визначено як механічне, електричне, електронне обладнання або пристрій, що використовується для проведення азартних ігор, результат яких визначається без участі працівника ліцензіата програмою роботи цього обладнання (пристрою) з використанням генератора випадкових чисел, який міститься всередині корпусу такого обладнання (пристрою), і сума виграшу нараховується обладнанням (пристроєм) автоматично.

Дане поняття грального автомату не виключає вищезазначених положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» про те, що гральний автомат з продажу товарів (послуг) - це РРО.

Так, відповідно до п.1 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим -Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно до приписів п.2 ст. З вищезазначеного Закону, суб'єкти підприємницької діяльності зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відтак, відповідно до пункту 2 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі застосування при здійсненні розрахункових операцій непереведеного у фіскальний режим роботи, незареєстрованого, неопломбованого або опломбованого з порушенням встановленого порядку реєстратора розрахункових операцій.

Умовами застосування цієї статті є проведення розрахункової операції та не переведення у фіскальний режим роботи, не зареєстрування чи не опломбування реєстратора розрахункових операцій.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону зазначеного закону, реєстратором розрахункових операцій є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Фіскальними функціями є здатність реєстраторів розрахункових операцій забезпечувати одноразове занесення, довготермінове зберігання у фіскальній пам'яті, багаторазове зчитування і неможливість зміни підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, виконаних в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо), або про обсяг операцій з купівлі-продажу іноземної валюти.

Отже, в даному випадку, гральний автомат, який вводиться в дію за допомогою електронних кредитів не є реєстратором розрахункових операцій, оскільки в ньому не реалізовані фіскальні функції в повному обсязі.

Пунктом 1 частини другої додатка до постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 121 ( 121-2001-п ) "Про переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій" встановлено, що до 31 грудня 2006 року всі гральні автомати повинні бути переведені в режим застосування РРО.

У зв'язку з цим з 1 січня 2007 року у суб'єктів господарювання, що надають послуги у сфері грального бізнесу, виникає обов'язок застосовувати гральні автомати, що виконують фіскальні функції.

Невиконання цього обов'язку є підставою для накладення на суб'єкта господарювання штрафу, передбаченого статтею 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ).

За своєю правовою природою зазначені штрафні санкції є адміністративно-господарськими санкціями (стаття 238 Господарського кодексу України) ( 436-15 ).

Відповідно до вимог статті 218 цього Кодексу ( 436-15 ) підставою господарської відповідальності учасника господарських відносин, у тому числі для застосування адміністративно-господарських санкцій, є вчинене таким суб'єктом господарське правопорушення. У силу частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним ужито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому слід ураховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками. Вважається, що застосування принципу вини як умови відповідальності пов'язане з необхідністю доведення порушення зобов'язання.

Таким чином, вина суб'єкта господарювання у недотриманні вимог щодо використання гральних автоматів, які виконують фіскальні функції, наявна у випадку, коли існувала об'єктивна можливість ужити всіх заходів для забезпечення використання таких пристроїв.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" ( 265/95-ВР ) на території України дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті реєстратори розрахункових операцій вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та конструкція і програмне забезпечення яких відповідає конструкторсько-технологічній та програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 121 ( 121-2001-п ) "Про переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій" на Міністерство промислової політики було покладено обов'язок забезпечити організацію розроблення автоматів з продажу товарів (послуг), які відповідатимуть необхідним вимогам, а також запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної пам'яті) для оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 1 липня 2008 року № 430 ( v0430225-08 ) "Про затвердження Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій у новій редакції" (наказ втратив чинність згідно з наказом Державної податкової адміністрації України від 10 вересня 2008 року № 581) ( v0581225-08 ) до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій було включено комп'ютерно-касову систему "Фіскал", яка призначена для фіскалізації гральних автоматів, тобто з моменту включення до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій комп'ютерно-касової системи "Фіскал" суб'єкти господарювання зобов'язані використовувати зазначену систему, що також відноситься до позивача.

Несумісність комп'ютерно-касової системи "Фіскал" із введеними раніше в експлуатацію гральними автоматами виключає можливість вчинення правопорушення тими суб'єктами господарювання, чиї гральні автомати не є сумісними з комп'ютерно-касовою системою "Фіскал" з технічних причин. При цьому суб'єкти господарювання повинні підтвердити вжиття ними заходів із встановлення технічної можливості використання комп'ютерно-касової системи "Фіскал" у тих гральних автоматах, що ними використовуються. Позивач не надав суду таких доказів про вжиття даних заходів.

Таким чином, колегія судів дійшла до висновку, що будь-який пристрій, у тому числі автомат для продажу товарів, що призначені для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (послуг) чи реєстрації кількості проданих товарів можуть вважатися реєстраторами розрахункових операцій виключно за умови реалізації в таких пристроях фіскальних функцій. Вимоги податкового органу щодо наявності фіскальних функцій на гральному автоматі на момент здійснення перевірки ґрунтуються на вимогах законодавства.

За змістом пункту 2 статті 17 Закону України «Про застосування реєстратору розрахункових операцій» у якості умови застосування штрафних санкцій на підставі цього підпункту є вчинення субєктом господарювання порушення застосування реєстратору розрахункових операцій при проведенні розрахункової операції. В матеріалах справи наявні документи, які підтверджують факт відбуття розрахункової операції на території грального закладу, належного позивачу в період проведення перевірки. Відповідність у РРО, які використовуються позивачем, фіскальних функцій доводить склад правопорушення, який полягає у не приведенні РРО певному технічному стану, що доводить правомірність застосування фінансових санкцій. Наявність окремого пристрою РРО DATECS MP-500 , який використовував позивач не спростовує висновків податкового органу.

З огляду на викладене колегія суддів спростовує висновки Донецького окружного адміністративного суду про протиправність оскаржуваного відповідачем рішення через наявність складу правопорушення.

З таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що порушення норм матеріального права судом першої інстанції призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст.198 ч. 1 п. 3, ст. 202 ч.1 п.4, 205 ч.2, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2009 року у справі № 2а-16924/09/0570 скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтергейм Україна» до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька про скасування рішення від 07.11.2008 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 22 440 грн. 00 коп.

В іншій частині постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 14 травня 2010 року, в повному обсязі складена 19 травня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Білак

Судді: Т.Г.Гаврищук

ОСОБА_5