Справа № 279/3685/16-а
Суддя: Лешко С. М.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3685/16-а
Провадження № 2-а/279/145/16
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2016 р. Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого - судді Лешко С.М.

з секретарем Подвисоцькою Т.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Коростенського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який мотивований тим, що йому призначено пенсію за віком, згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і він перебуває на обліку в Коростенському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Починаючи з01.04.2015 року відповідач тимчасово припинив виплату зазначеної пенсії у звязку із змінами у законодавстві та з його перебуванням на державній службі.

Він звернувсядо відповідача із заявою про відновлення нарахування та виплати пенсії, на що 24.06.2016 р. отримав відповідь про відмову у здійсненні перерахунку.

Просить визнати дії Коростенського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірними та зобовязати відповідача відновити нарахування та виплату пенсії з 01.06.2015 року із нарахуванням компенсації втрати частини доходів за весь період та виплачувати її в подальшому, а також стягнути з Державного бюджету України понесені судові витрати.

В судове засідання сторони не зявились, просили справу розглядати у їх відсутність, що є підставою не фіксувати судове засідання технічними засобами.

Відповідач направив суду письмове заперечення щодо позову і просив відмовити у задоволенні заявлених вимог за безпідставністю.

Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на посаді начальника відділу архітектури містобудування та земельних ресурсів виконкому Коростенської міської ради, є державним службовцем та перебуває на обліку в Коростенському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, як отримувач пенсії за віком, згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідач припинив виплату позивачу пенсії з 01.04.2015 року у звязку з внесенням змін до абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими було тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, припинено виплату пенсії у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Зазначене підтверджується листом відповідача за № 9525/02 від 24.06.2016 р. та запереченнями, наданими на адресу суду з приводу предявлених позивачем позовних вимог (а.с.5, 13-14).

У відповідності до вимог ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, вирішуючи справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 2 березня 2015 року до абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону, що вступив в силу з 01.04.2015 року) були внесені зміни, у відповідності до яких тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцевих положень" вказаного Закону у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 1 червня 2015 року не був прийнятий Закон, вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, тому з цієї дати втратили чинність норми законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування" щодо пенсійного забезпечення і, відповідно, особам, які підпадають під дію цих Законів, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У відповідності до статті 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Крім того, абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, що вступив в силу з 01.01.2016 року), тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам, (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.71,ч.1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже аналізуючи норми закону та відсутність доказів зі сторони позивача на підтвердження свого позову, суд вважає, що позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.6, 8-12, 71, 94, 99, 122 ч.3, 158-163 КАС України, ст.ст.8, 19, 22, 46, 92 Конституції України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями), суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в позові до Коростенського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в Житомирський апеляційний адміністративний суд через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду ОСОБА_2