Справа № 2а-25447/09/1270
Суддя: Шаптала Н.К.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року справа №2а-25447/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Шаптала Н.К.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача Яманко ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуДержавна податкова інспекція в Артемівському районі у м. Луганську
на постановуЛуганського окружного адміністративного суду
від 24 листопада 2009 р.
по адміністративній справі№2а-25447/09/1270 (суддя Качуріна Л.С. )
за позовомДержавна податкова інспекція в Артемівському районі у м. Луганську
до треті особи СПД - ОСОБА_6
провизнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення підприємницької діяльності фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2009 року було відмовлено в задоволенні позову Державної податкової інспекції в Артемівському районі м. Луганська до Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 про визнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення підприємницької діяльності фізичної особи.

Позивач з даною постановою суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, позивач посилався на те, що згідно вимог Закону України «Про Державну податкову службу в України» позивач має право звертатись до суду з позовом про скасування державної реєстрації субєктів підприємницької діяльності, при цьому законодавець не обмежує коло підстав такого звернення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

До такого висновку колегія прийшла з огляду на наступне:

Як було встановлено судом першої інстанції та як вбачається з матеріалів справи, відповідач - ОСОБА_6 зареєстрований у якості суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи виконавчим комітетом Луганської міської ради 27.07.2007 року за №0024646 та перебуває на обліку у ДПІ в Артемівському районі у м. Луганську з 30 липня 2007року.

З матеріалів справи вбачається, що остання податкова декларація з податку на додану вартість від імені фізичної особи ОСОБА_6 була надана 16.07.2009 року засобом почтового відправлення.

Згідно довідки Управління ДДУПВП ОСОБА_6 засуджений Артемівськи районним судом м. Луганська за п.2 ст. 185 КК України та з 06 лютого 2009 року відбуває міру покарання у Суходольській ВК №36 Луганської області.

Згідно пояснень ОСОБА_6, вбачається, що останній на прохання малознайомого чоловіка зареєстрував приватне підприємство на своє ім'я за грошову винагороду. Фінансово-господарською діяльністю ніколи не займалася, податкову звітність до інспекції не надавав.

Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Луганська ставить питання про визнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення підприємницької діяльності фізичної особи, обґрунтовуючи повноваження щодо заявлення зазначеного позову реалізацією владних управлінських функцій, спрямованих на забезпечення захисту інтересів держави в сфері контролю за правомірністю здійснення господарської діяльності, в тому числі щодо сплати належних сум податків.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані своєчасно надавати податковим органам декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів.

Ст. 2-3 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців», встановлено, що відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію усіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.

За змістом п.17 ст11 ЗУ «Про державну податкову службу» передбачено право органів державної податкової служби звертатися, у передбачених законом випадках, до судових органів із заявою про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та відповідно до ст. 58, 59, 247 Господарського Кодексу України - суб'єкта господарювання.

Нормами ч.2 ст. 38 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, зокрема, є визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути; не подання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до Закону; наявність в єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної адреси за вказаним Місцезнаходженням.

Крім того, відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.13) 13.03.2009 року було внесено рішення фізичної особи субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 про припинення підприємницької діяльності.

З огляду на наведене, та враховуючи те, що позивачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не наведено жодної із перелічених підстав для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи та враховуючи Довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, також погоджується з рішенням суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання недійсним, запису про державну реєстрацію Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, враховуючи наступне:

Аналізуючи норми Господарського кодексу України (далі - ГК України) слід зазначити, що згідно з частиною 1 ст. 216 учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно з частиною 1 ст. 247 ГК України у разі здійснення суб'єктом господарювання діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації

Частиною 1 ст. 59 ГК України передбачено, що припинення діяльності суб'єкта господарювання здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду. Частиною 6 цієї ж статті, зокрема, визначено, що суб'єкт господарювання ліквідується у разі скасування його державної реєстрації у випадках передбачених законом.

Із зазначеного суд приходить до висновку, що позивач не належить до кола осіб, визначених частиною 2 ст. 110 Цивільного кодексу України, які мають право на звернення до суду із зазначеним позовом, а також зазначає, що позивач не належить і до кола осіб, визначених статтею 239 ГК України, яким надано право на застосування адміністративно-господарських санкцій.

Органи державної податкової служби вправі звертатися з вимогою про припинення суб'єктів господарювання лише в разі, якщо підставою позову є неподання таким суб'єктом протягом року до органів державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності згідно із законодавством, тобто, коли податкові органи діють на реалізацію своєї владної компетенції, встановленої Законом.

Позивачем ані в суді першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не було надано доказів, що відповідачем створене фіктивне підприємство для здійснення діяльності, безпосередньо спрямованої на ухилення від оподаткування.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції винесена з додержанням норм матеріального та процесуального права та має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 199, ст. 200, ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Артемівському районі м. Луганська залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2009 року, якою було відмовлено в задоволенні позову Державної податкової інспекції в Артемівському районі м. Луганська до Субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_6 про визнання недійсним запису про державну реєстрацію та припинення підприємницької діяльності фізичної особи залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили.

Колегія суддів: