Справа № 490/5646/16-а
Суддя: Мамаєва О. В.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/491/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., із секретарем Баришніковою І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського міського голови про визнання дій та бездіяльності відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 01.06.2016 року звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просив суд визнати протиправною бездіяльність міського голови щодо направлення протягом 5 днів заяви позивача від 26.02.2016 року за належністю до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зобов'язати Миколаївського міського голову направити його заяву від 26.02.2016 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визнати протиправною дією Миколаївського міського голови розгляд заяви від 26.02.2016 року.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що 26.02.2016 року він звернувся до відповідача та просив знизити тарифну плату за воду. Згідно ч.3 ст. 7 ЗУ "Про звернення громадян", якщо питання порушене у заяві не входить до повноважень відповідача, то він протягом 5 днів зобов'язаний переслати заяву за належністю відповідному органу чи посадовій особі. До повноважень відповідача не входить встановлення плати за послуги водопостачання, проте, він надав відповідь від 21.03.2016 року не по суті звернення. У травні 2016 року позивачу стало відомо, що тарифну плату може встановлювати Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

У судовому засіданні представник відповідача вказала, що у провадженні Ленінського районного суду м.Миколаєва знаходився позов ОСОБА_1 до Миколаївського міського голови щодо того самого предмету спору і з тих же підстав. Постанова Ленінського районного суду м.Миколаєва була винесена 22.06.20.16 року, на вказану постанову сторонами подана апеляційна скарга. В зв'язку із чим, просить позовні вимоги за даним позовом залишити без розгляду.

Позивач вказав, що заперечує проти клопотання представника відповідача, оскільки він подав 2 різних позови, позов, що розглядався у Ленінському суді стосувався визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо повідомлення про рішення прийняте за результатами розгляду його звернення від 26.02.2016 року, про визнання відповіді від 21.03.2016 року такою, що не відповідає вимогам Закону України "Про звернення громадян", так як надана не по суті звернення, та зобов'язання відповідача повідомити про прийняте рішення. А у даному провадженні він, оскільки з'ясувалось, що встановлення тарифів на водопостачання не відноситься до компетенції відповідача, оскаржує бездіяльність відповідача щодо направлення протягом 5 днів його заяви до компетентного органу - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 26.02.2016 року звернувся із заявою до Миколаївського міського голови, в якому просив знизити тарифну плату за воду, якщо це не входить до повноважень міського голови, то просив направити заяву до органу, який має повноваження встановлювати тарифну плату за воду /а.с.2/.

21.03.2016 року за вих. № 1-859-4/1, на звернення позивача направлена відповідь за підписом міського голови, згідно якої позивачу запропоновано безкоштовне встановлення засобу обліку води /а.с. 3/.

13.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва із адміністративним позовом до Миколаївського міського голови та просив суд відповідно до ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", визнати протиправною бездіяльність Миколаївського міського голови щодо повідомлення позивача про рішення прийняте за результатами розгляду його заяви від 26.02.2016 року, визнати відповідь відповідача від 21.03.2016 року такою, що не відповідає ЗУ "Про звернення громадян", зобов'язати відповідача повідомити про прийняте рішення за результатами розгляду заяви від 26.02.2016 року.

В зазначення підстав позову вказано, що відповідач у відповіді від 21.03.2016 року не повідомив чи знизив він тарифну плату, тобто не надав відповіді по суті звернення.

У даному провадженні позивач у позові від 01.06.2016 року просить суд визнати протиправною бездіяльність міського голови щодо направлення протягом 5 днів заяви позивача від 26.02.2016 року за належністю до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зобов'язати Миколаївського міського голову направити його заяву від 26.02.2016 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визнати протиправною дією Миколаївського міського голови розгляд заяви від 26.02.2016 року.

Підставами позову зазначено те, що питання встановлення тарифів на водопостачання не входить до компетенції відповідача, тому відповідач повинен був керуватись нормами ч.3 ст. 7 ЗУ "Про звернення громадян" та надіслати звернення позивача до компетентного органу у 5-денний термін з моменту звернення.

Рішенням Ленінського районного суду від 22.06.2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 та зобов'язано надати таку відповідь. На вказане рішення подана апеляційна скарга. Відомості про розгляд апеляції Одеським адміністративним апеляційним судом відсутні.

Згідно ст.1 ст. 155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо:

п.3) у провадженні цього або іншого адміністративного суду є адміністративна справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

Так, предмет позову позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача(що конкретно вимагає позивач), а підстави позову - ті обставини, що дозволяють особі звернутись до суду, тобто, чим позивач обґрунтовує свої вимоги.

Із вищевикладеного слідує, що у провадженні Ленінського районного суду м.Миколаєва знаходилась адміністративна справа між тими ж самими сторонами, однак спір був про інший предмет та з інших підстав, тому підстави для задоволення клопотання про залишення позову без розгляду, відсутні.

Керуючись ст.ст.2-11, 69, 155, 158-160 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, відмовити.

Суддя О.В.Мамаєва