Справа № 2-а-0805-5366/2011
Суддя: Кіяшко В. О.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-0805-5366/2011
Провадження № 2-а/805/2697/11 Номер рядка звіту 89
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2011 м.Вільнянськ Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність, про перерахунок і зобовязання призначити та виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність, про перерахунок і зобовязання призначити та виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», вказавши в позовній заяві, що вона відповідно до статті 1 Закону України № 2195-ІУ від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 зазначеного закону з 1 січня 2006 року їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 28.02.2011 року така допомога нараховувалась і виплачувалась їй у неповному розмірі - 10%.

У звязку з чим позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом та просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до не нарахування та не виплату їй підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 28.02.2011р. по теперішній час;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачене підвищення з 28.02.2011р. по теперішній час;

Представник відповідача надіслав до суду заперечення на позов в якому зазначив, що позивач згідно пенсійного посвідчення є дитиною війни і має право на пільги, встановлені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». ОСОБА_2 України п. 17 ст. 77 Закону № 3235-ІУ від 20.12.2005року «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинила дію ст. 6 вищезазначеного Закону. Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення конституційного суду України є обовязковим до виконання на території України. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. Виходячи з наведеного вимоги позивача за 2006 рік не можуть бути задоволені судом. Враховуючи, що законом України № 2195 передбачено, що фінансування виплат цим законом проводиться із державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, у звязку з чим представник не вбачає будь яких порушень з боку управління ПФУ. Законодавством до 01.01.2008р. не було встановлено величини, з якої мало обчислюватися вказане підвищення, що не давало можливості визначити його розмір. З 01.01.2008р. механізм реалізації положень ст. 6 Закону № 2195 був врегульований шляхом внесення змін до цієї статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» згідно з якими дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни у розмірі 10% - що було зроблено. У звязку з чим представник відповідача з позовом не погоджується і просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд розглядає справу у скороченому провадженні - відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою, на яку поширюється дія с. 1 Закону, який набрав чинності з 01 січня 2006 року, і вона набула статусу «дитини війни», а тому згідно зі ст. 6 Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Вільнянського району Запорізької області, отримує пенсію за віком та має правовий статус «дитина війни», що надає йому право на отримання пільг та державної соціальної підтримки, встановлені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 22 Конституцій України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантується і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені зміни до чинних законів не допускають звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що з позовом позивач звернулась до суду 18 серпня 2011 року, про що свідчить штамп суду.

Таким чином, суд вважає, що строк звернення позивача до суду з вимогою про перерахунок та виплати їй пенсії як «дитині війни» не пропущено.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» який набрав чинності 01.01.06року, дітям війни пенсія підвищується на 30% мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), певні норми законодавства України, у тому числі, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

А рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 28/2008 № 10-рп/2008) положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» - визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, з прийняттям Конституційним Судом України рішення № 6-рп від 09.07.2007 р. та рішення № 28/2008 (№ 10-рп/2008) від 22.05.2008 р. положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік», які призупиняли дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними, то під час вирішення спору необхідно застосовувати положення Закону з урахуванням його дії в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка стала діяти пізніше, тобто положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зміст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2010 році не коригувався та вона не була обмежена у дії.

Розмір мінімальної пенсії за віком законодавче визначене тільки ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином, розмір підвищення до пенсії особам, які мають статус «дитини війни», передбачений ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік, а саме 2007, 2008, 2009 роки. Отже, суд вважає заперечення відповідача щодо невизначення розміру мінімальної пенсії здійснення розрахунків необґрунтованими.

Крім того, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005р., що є частиною національного законодавства, органи влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на пенсійний фонд покладається керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, повязаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статусом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 15 Положення «Про Пенсійний фонд України», Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління.

Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України відноситься до виплат Державного бюджету, а Пенсійний фонд України згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітям війни та відповідно до ч. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України розробляє план своєї діяльності до завдань та функцій, визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за рахунок бюджетних коштів, а також розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити і подає їх до Мінфіну України чи місцевого фінансового органу, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нічого рівня (до яких відноситься і відповідач) та інше.

Таким чином, вищенаведені норми свідчать про те, що обовязок по нарахуванню та виплаті позивачу пенсії, підвищеної на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України № 2195-1V від 18.11.2004р. покладено саме на відповідні територіальні управління за місцем її проживання.

14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розвязання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік.

Однак, на момент набрання чинності зазначеним Законом, Кабінетом Міністрів України не встановлено нового порядку та розміру виплат окремим категоріям громадян.

З огляду на викладене, до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, застосуванню підлягають положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011р. № 745 (яка набрала чинності 23 липня 2011р) «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання незаконною бездіяльності відповідача, та зобовязання відповідача до нарахування і сплати невиплаченої з застосуванням наслідків пропущення строків звернення до суду за період з 28.02.2011 року по 22.07.2011 року є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені, так як за інший період позивачці нарахована та виплачена надбавка у розмірі 30% згідно рішення суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 11, 17, 99, 128, 159-163, 183-2 КАС України, ст.ст. 19, 152 Конституції України, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.05 року за заявою № 63134/00, Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09.07.07 року, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.08 року, ст.ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», п. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 р. № 745 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльність, про перерахунок і зобовязання призначити та виплачувати підвищення до пенсії, як дитині війни, згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області, що призвела до порушення права ОСОБА_1 на 30% підвищення її пенсії, за період з 28.02. 2011 року по 22.07.2011 року, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такі дії визнані як незаконні згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.07р. № 6-рп/2007р., та Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008р.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Вільнянському районі Запорізької області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачене підвищення до пенсії як дитині війни, яке передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування» за період з 28.02.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Допустити негайне виконання постанови у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя:ОСОБА_3

23.09.2011