Справа № 810/1651/16
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1651/16 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І. Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А
11 серпня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі Поляковій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 (надалі за текстом «ВЧ НОМЕР_2 ») щодо невиплати грошової компенсації за речове майно та про зобов`язання стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 7 767, 19 грн.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове і прийняти нову постанову про задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом попередньої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила військову службу на посаді механіка передавального радіо відділення радіоцентру вузла зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 № 13-пм від 24.04.2014 року була звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту «б» частини 6 статті 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 № 82 від 30.04.2014 року позивач була виключена зі списків зазначеної військової частини і всіх видів забезпечення.
Як вбачається з довідки ВЧ НОМЕР_1 № 418 від 12 березня 2016 року про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі, грошова компенсація становить 7 767,19 грн.
15 березня 2016 року позивач звернулась до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про грошову компенсацію за неотримане речове майно.
Листом від 18.03.2016 року за № 267, відповідачем відмовлено у вказаній компенсації.
Пунктом 2 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 р. № 2011-XII (надалі за текстом «Закон № 2011-XII») встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема підпунктом 3 пункту 67 Розділу II, були внесені зміни у названу статтю Закону № 2011-XII, відповідно до яких пункт 2 виключено.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнані неконституційними положення підпункту 3 пункту 67 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо змін, унесених до статті 9-1 Закону № 2011-XII.

В силу вимог частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення пункту 2 статті 9-1 Закону № 2011-XII в їх первинній редакції.

Виходячи з буквального тлумачення названої правової норми право грошову компенсацію за неотримане речове майно мають лише військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі.

Тобто, її дія не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

До 04 березня 2016 р. було чинним Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 р. № 1444.

Пунктом 27 цього Положення передбачалось, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Разом з тим, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, наведений пункт Положення не підлягав застосуванню, оскільки суперечив нормам Закону № 2011-XII.

22 березня 2016 р. набув чинності Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. № 178.

За змістом названого Порядку виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу, зокрема, у разі звільнення з військової служби.

З огляду на наведені правові норми, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача, яка звільнилася з військової служби у квітні 2014 р., відсутнє право на одержання грошової компенсації за неотримане речове майно.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.А.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 12 серпня 2016 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мацедонська В.Е.

Мельничук В.П.