Справа № 2а-9081/10/0570
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2010-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року справа №2а-9081/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Малашкевича С.А., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2, Міністерства фінансів України та Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року у справі № 2а-9081/10/0570 за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Торезького міського суду Донецької області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 березня 2010 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державного казначейства України, Торезького міського суду Донецької області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначив, що він є суддею Торезького міського суду Донецької області, відповідно до Конституції України, Законів України «Про статус суддів», «Про судоустрій України» йому гарантується належний рівень правового захисту, матеріального та соціального забезпечення, що є гарантіями його незалежності як судді. При цьому, постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, пункту 4-1 постанови від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865, які визнані протиправними, незаконними та скасовані судовими рішеннями, що набрали законної сили, та які обмежували розмір заробітної плати, виходячи з мінімальної заробітної плати 332 грн. і забороняли в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати проводити її перерахунок, що призвело до недоотримання заробітної плати позивачем, що є порушенням конституційної гарантії незалежності суддівської влади.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року у справі № 2а-9081/10/0570 позов задоволено частково.

Не погодившись з таким судовим рішенням Міністерство фінансів України та Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задовольнити позову у повному обсязі.

Також, не погодившись з таким судовим рішенням представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, встановила наступне.

ОСОБА_3 працює на посаді судді Торезького міського суду Донецької області, що підтверджується витягом з рішення Донецького обласного радою народних депутатів.

Як встановлено колегією суддів, заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2007-2010 роки.

Статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян визначає Закон України Про статус суддів від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ.

Згідно зі статтею 128 вказаного Закону, територіальне управління державної судової адміністрації є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, самостійний баланс і рахунки в установах банку. Територіальні управління державної судової адміністрації здійснюють свою діяльність на основі положення про державну судову адміністрацію, яке затверджується указом Президента України за поданням Прем'єр-міністра України, погодженим із Радою суддів України.

Положення про Державну судову адміністрацію України, затверджене Указом Президента України від 03 березня 2003 року № 182/2003, втратило чинність на підставі Указу Президента України від 23 червня 2009 року № 477/2009. Інше положення затверджено не було. У зв'язку з цим при розгляді даної справи підлягають застосуванню положення Закону України Про судоустрій України від 7 лютого 2002 року № 3018-ІІІ.

Таким чином, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області є юридичною особою, яка наділена адміністративно-процесуальною правосуб'єктністю у відповідності до статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 122 Закону України Про судоустрій України, яка регулює питання матеріально-технічного забезпечення судів, матеріально-технічне забезпечення місцевих судів покладається на державну судову адміністрацію і здійснюється на підставі замовлень відповідного суду, в межах кошторису на утримання даного суду. Суди та інші установи, що мають статус юридичної особи, забезпечують поточні потреби своєї діяльності самостійно або на підставі окремих замовлень через державну судову адміністрацію.

Між тим, суди не здійснюють матеріальне забезпечення суддів, в судах загальної юрисдикції відповідний відділ, який здійснював би виплату заробітної плати суддям, відсутній. Отже органами, які здійснюють матеріальне забезпечення судців, є Державна судова адміністрація України та її територіальні управління.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України. Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів, є елементами статусу судді (статті 42-45 Закону України Про статус суддів). Збереження існуючого статусу судді, недопущення його скасування або звуження його змісту та обсягу є однією з основоположних гарантій незалежності судді.

Статтею 14 Закону України Про судоустрій України встановлено, що однією з гарантій самостійності судів і незалежності суддів є належне матеріальне та соціальне забезпечення суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

За нормами 44 Закону України Про статус суддів заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України та Голови Вищого арбітражного суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків їх окладів. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Конституційний суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо гарантій незалежності суддів у своїх рішеннях, зокрема, від 24 червня 1999 року у справі № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року у справі № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року у справі № 19рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року у справі № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року у справі № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів). У вказаних рішеннях зазначено, що за змістом статті 126 Конституції України положення частини третьої статті 11 Закону України Про статус суддів у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України Про судоустрій України треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи згідно з додатком 7.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 зазначену постанову доповнено, зокрема, пунктом 4-1, яким установлено, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та Вищого адміністративного Суду України від 29 жовтня 2009 року, в адміністративній справі за позовом особи до держави Україна, Кабінету Міністрів України, треті особи - Державне казначейство України, Державна судова адміністрація, про визнання протиправною бездіяльності та окремих положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, визнано протиправним і скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 Про оплату праці суддів.

Таким чином, з 03 грудня 2007 року (дня набрання законної сили судовим рішенням) пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів втратив чинність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів встановлено, що розміри посадових окладів суддів, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865, встановлюються, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865доповнено постанову № 865, зокрема, пунктом 4-1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року (справа № 2/174), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року (справа № 22-а-26751/08), в адміністративній справі за позовом особи до Кабінету Міністрів України, треті особи - Конституційний Суд України, Верховний Суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України, про визнання незаконними та скасування актів, визнані незаконними постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів.

Тобто з 19 серпня 2009 року (дня набрання законної сили судовим рішенням) постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів втратили чинність.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає наслідки набрання законної сили судовим рішенням, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, з 03 грудня 2007 року є протиправним та скасований пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів, а з 19 серпня 2009 року - є протиправними постанова Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддівв частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач мав право на отримання заробітної плати у відповідності зі статтею 44 Закону України Про статус суддів та постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці суддів з часу набрання законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року у справі № 2/174, тобто з 19 серпня 2009 року.

Заробітна плата позивача, в тому числі з 19 серпня 2009 року, обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік, що не заперечувалося відповідачами і свідчить про безумовне порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення.

Таким чином, є доведеною протиправність бездіяльності відповідачів щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік за період з 19 серпня 2009 року по березень 2010 року включно (по час звернення позивача із позовом).

Колегія суддів дійшла висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню з урахуванням частини 2 статті 11 КАС України шляхом визнання протиправною бездіяльності третього відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік за період з 19 серпня 2009 року по липень 2010 року включно та зобов'язання третього відповідача - Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити позивачеві недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік та Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік за період з 19 серпня 2009 року по липень 2010 року включно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Згідно приписів ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 р. № ETS N 009 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не має, у звязку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206,211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2, Міністерства фінансів України та Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року у справі № 2а-9081/10/0570 за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькі області, Державного казначейства України, Торезького міського суду Донецької області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий : А.А. Блохін

Судді: С.А. Малашкевич

ОСОБА_4