Справа № 808/1699/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2016 рокусправа № 808/1699/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Трахт К.О.

за участі представника позивача Панченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. в справі № 808/1699/16 за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачем у порушення вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» і постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 31.01.2007 року № 70 не виконані нормативи по працевлаштуванню інвалідів. Згідно зі звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 р. середньооблікова численність штатних працівників відповідача становить 1816 осіб, тобто на підприємстві повинно бути працевлаштовано 73 інвалідів. Фактично працевлаштовано 26 інвалідів. Таким чином, відповідач має сплатити адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів в 2015 році, у розмірі 4092910,40 грн. Оскільки відповідач ці санкції не сплатив, нарахована пеня у розмірі 100685,75 грн. Позивач просив стягнути з відповідача вказані суми адміністративно-господарських санкцій і пені.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, в який він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, а саме ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Апелянт вказує, що законодавством чітко встановлено, що підприємства, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу і забезпечують працевлаштування інвалідів, що не виконане відповідачем. Також апелянт вказує на неврахування судом, що у відповідача вже у квітні 2015 р. середньооблікова кількість штатних працівників склала 13 осіб, тому з того моменту, коли середньооблікова кількість штатних працівників була 8 осіб, у відповідача виник обов'язок самостійно розрахувати та створити (виділити) робочі місця для працевлаштування інвалідів, а також повідомити центр зайнятості про наявні робочі місця для осіб з обмеженими можливостями не пізніше 10 робочих днів з дати відкриття вакансії, проте відповідачем лише з вересня 2015 р. надавалась інформація про вакансії до центру зайнятості (звіти за формою 3-ПН). При цьому у звітах зазначалась інформація про наявність 150 вакансій за посадою підсобний робітник, місце роботи - м. Маріуполь. Жодного робочого місця для працевлаштування інвалідів у м. Запоріжжя (юридична адреса) та м. Кривий Ріг (місце розташування філії) відповідачем не створено.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» () зареєстроване як юридична особа 16.02.2015 р.

ТОВ «Метнінвест-Промсервіс» подано 26.02.2016 р. до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ за 2015 рік, згідно з яким середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 1816; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становить 26; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», - 73.

Позивачем відповідачу нараховані адміністративно-господарські санкції за нестворені робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2015 р. в розмірі 4092910,40 грн.

У зв'язку з несплатою адміністративно-господарських санкцій відповідачем нарахована пеня в розмірі 100685,75 грн.

На виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідачем у 2015 році вживалися залежні від підприємства заходи для працевлаштування інвалідів. Так, в зазначений період відповідачем подавались звіти центру зайнятості про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів (а.с. 158-165 т. 1); відповідачем здійснювались звернення до центру зайнятості з листами про направлення для працевлаштування громадян, які є інвалідами (а.с. 166-167 т. 1); повідомлялось позивача та Запорізький міський центр зайнятості про створені робочі місця для інвалідів в кількості 150 (а.с. 168, 171 т. 1).

ТОВ «Метінвест-Промсервіс» розроблено низку заходів з метою виконання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, які полягають у наступному. Генеральним директором ТОВ «Метінвест-Промсервіс» видано наказ від 04.09.2015 р. № 147 «Про створення робочих місць» (а.с. 147 т. 1); видано накази «Про створення робочого місця працевлаштування інваліда».

В матеріалах справи наявні належні докази на підтвердження працевлаштування інвалідів на підприємстві (а.с. 29-145 т.1). При цьому відповідачем працевлаштовані особи за направленнями центру зайнятості (а.с. 179-250 т. 1, а.с. 1-250 т. 2, а.с. 1-250 т.3, а.с. 1-167 т. 4), за що отримано подяку від Донецького обласного центру зайнятості (а.с. 173 т. 1).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» законодавство про соціальну захищеність інвалідів в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Так, згідно зі ст. 17 цього Закону метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою ті іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інвалідам, які не мають змоги працювати на підприємствах, в установах, організаціях, державна служба зайнятості сприяє у працевлаштуванні з умовою про виконання роботи вдома.

Інваліди можуть залучатися до оплачуваних громадських робіт за їх згодою (стаття 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Статтею 19 зазначеного Закону встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідальність за зазначене порушення передбачена статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Так, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Оскільки в ТОВ «Метінвест-Промсервіс» середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», позивачем згідно зі ст. 20 цього Закону нараховані адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Згідно з Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

У зв'язку з несплатою суми адміністративно-господарських санкцій відповідачем у встановлений ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» строк (до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу), відповідачем нарахована пеня відповідно до ст. 20 цього Закону і п. 4 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, що обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Як зазначено вище, керівником ТОВ «Метінвест-Промсервіс» видано наказ від 04.09.2015 р. № 147 «Про створення робочих місць» (а.с. 147 т. 1); видано накази «Про створення робочого місця працевлаштування інваліда». ТОВ «Метінвест-Промсервіс» для працевлаштування інвалідів протягом 2015 р. надавались звіти до центру зайнятості форми № 3-ПН про наявність вакансій, в тому числі для інвалідів.

Також в матеріалах справи наявні докази працевлаштування інвалідів на підприємстві.

В 2015 р. ТОВ «Метінвест-Промсервіс» приймало участь у загальнообласному ярмарку вакансій, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Докази, які б свідчили, що про протягом 2015 року відповідачем відмовлено без поважних причин інвалідам у працевлаштуванні, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відповідачем приймалися заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади у підприємстві.

Що стосується доводів апелянта про наявність обов'язку підприємств зі здійснення пошуку інвалідів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності працюючих.

Відповідно до ст. 18 Закону забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 18-1 Закону Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, з положень Закону не вбачається, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування їх на створені робочі місця. Такий обов'язок статтею 18 зазначеного Закону покладено на органи виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів.

Нарахування адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення. Такі санкції не можуть застосовуватися у разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому суб'єкт господарювання вжив усіх передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» заходів для працевлаштування останніх, тобто коли у його діях відсутній склад правопорушення.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції, що у відповідача вже у квітні 2015 р. середньооблікова кількість штатних працівників склала 13 осіб, тому з того моменту, коли середньооблікова кількість штатних працівників була 8 осіб, у відповідача виник обов'язок самостійно розрахувати та створити (виділити) робочі місця для працевлаштування інвалідів, а також повідомити центр зайнятості про наявні робочі місця для осіб з обмеженими можливостями не пізніше 10 робочих днів з дати відкриття вакансії, проте відповідачем лише з вересня 2015 р. надавалась інформація про вакансії до центру зайнятості (звіти за формою 3-ПН), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

З обставин справи вбачається, що ТОВ «Метінвест-Промсервіс» створене 16.02.2015 р. Протягом 2015 року відповідачем здійснювався прийом працівників на роботу, підприємство визначалось з необхідною кількістю штатних працівників.

Після визначення кількості штатних працівників відповідачем видано наказ № 147 від 04.09.2015 р. «Про створення робочих місць в ТОВ «Метінвест-Промсервіс», відповідно до якого в структурних підрозділах підприємства створено 150 штатних одиниць для працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями (а.с. 147 т.1).

Виходячи з приписів п. 2.1 Порядку № 316, датою відкриття у відповідача вакансій для працевлаштування інвалідів слід вважати 05.09.2015 р. (наступний день після створення робочого місця). Звітність «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» відповідачем подана до центру зайнятості 14.09.2015 р., 02.11.2015 р., 06.11.2015 р., 09.12.2015 р., що свідчить про дотримання відповідачем строків подачі звітів до центру зайнятості.

Щодо нестворення відповідачем робочих місць для осіб з обмеженими можливостями у м. Запоріжжі та м. Кривому Розі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що місцезнаходженням ТОВ «Метінвест-Промсервіс» є м. Запоріжжя, вул. Радіаторна, 40. Підприємство має філії у м. Маріуполі Донецької області (філія № 1) та у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (філія № 2). При цьому, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, філія № 2 ТОВ «Метінвест-Промсервіс» у м. Кривому Розі створена 26.05.2016 р., тобто на наступний рік, за який позивачем застосовані до підприємства адміністративно-господарські санкції.

З наявних в матеріалах доказів вбачається, що всі виробничі підрозділи підприємства розташовані в м. Маріуполі Донецької області, тому й більшість робочих місць для інвалідів створена відповідачем у Маріупольській філії, а не створення таких робочих місць в інших філіях чи за місцезнаходженням юридичної особи не є порушенням вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки даний закон не містить імперативних приписів про зобов'язання підприємств створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів в усіх філіях.

Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги додаткові пояснення позивача до апеляційної скарги, подані 15.08.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

Оскільки позивачем доповнено обґрунтування апеляційної скарги після спливу строку на апеляційне оскарження, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 195 КАС України, за якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції позбавлений компетенції на прийняття таких доповнень до апеляційної скарги, відповідно, відсутні процесуальні підстави для надання правової оцінки доводам позивача, викладеним в письмових поясненнях від 15.08.2016 р.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем виконаний обов'язок, передбачений нормами чинного законодавства, зі створення одного робочого місця для працевлаштування інвалідів, відповідно, в діях відповідача відсутній склад правопорушення, що обумовлює відсутність підстав для стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. в справі № 808/1699/16 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. в справі № 808/1699/16 за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Промсервіс» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 18.08.2016 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко