Справа № 808/1224/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року о 15 год. 31 хв.Справа № 808/1224/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ»,

до: Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення і зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_1 КОМПАНІ (далі позивач або ТОВ БФК) до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач або Мелітопольська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізької області), в якому позивач, з урахуванням уточнень (а.с. 32-36), просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, що оформлене листом від 14.03.2016 за №4070/08-32-12-03-21 про невизнання ТОВ БФК платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році;

- зобовязати відповідача підтвердити ТОВ БФК статус платника податку четвертої групи на 2016 рік шляхом подачі довідки про підтвердження такого статусу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням за вих. №4070/08-32-12-03-21 від 14.03.2016 відповідач не підтвердив ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» статус платника єдиного податку IV групи на 2016 рік, у звязку з тим, що станом на 01.01.2016 позивач має податковий борг по «єдиному податку з сількогосподарських товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробництва за попередній податковий рік дорівнює або перевищує 75 відсотків» в сумі 5069 грн. 22 коп. На думку позивача таке рішення податкового органу є протиправним, оскільки позивачем вчасно здійснено оплату самостійно визначеного ним податкового зобовязання у сумі 7291 грн. 68 коп., проте у платіжному дорученні від 26.02.2015 №1212 помилково зазначено інший казначейський рахунок. Зазначає, що податкове зобовязання вважається виконаним з дня зарахування сплачених коштів на єдиний казначейський рахунок.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представники відповідача проти заявлених вимог заперечили, зазначили, що позивачем, зокрема, щодо земельних ділянок, які розташовані на території Нововасилівської селищної ради Приазовського району подано декларацію до Приморської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.02.2016 №. Однак, з інформації отриманої від Приморської ОДПІ ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» станом на 01.01.2016 має заборгованість до бюджету, що в свою чергу відповідно до пп.291.5-1.3 п.291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України є підставою для відмови щодо реєстрації ТОВ «ОСОБА_1 КОМПАНІ» платником єдиного податку четвертої групи на 2016 рік і відповідно не дає права на отримання довідки про підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи.

З підстав викладених в письмових запереченнях (вх.№ 17907 від 13.06.2016) просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних обставин.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач у 2015 році мав статус платника єдиного податку IV групи, що підтверджується довідкою Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 25.03.2015 №6427/08-32-15-03-11 (а.с.10).

Рішенням №4070/08-32-12-03-21 від 14.03.2016 року відповідач відмовився приймати у ТОВ БФК податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2016 рік №, чим фактично відмовив позивачу в реєстрації платника єдиного податку четвертої групи на 2016 рік, обґрунтовуючи тим, що станом на 01.01.2016 року має податковий борг у Приазовському відділенні Приморської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області по єдиному податку четвертої групи у розмірі 5069 грн. 22 коп.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням звернувся до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, чинного з 01.01.2011 року, з змінами і доповненнями (далі - ПК України) передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пунктів 291.3, 291.4 глави 1 розділу ХІV Податкового кодексу України, юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема, до четвертої групи належать сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно із пп.295.9.1 п. 295.9 ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до ст.298.8.1 ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

За приписами пп.291.5-1.3 п. 291-5 ст. 291 Податкового кодексу України, не може бути платником єдиного податку четвертої групи субєкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Суд зазначає, що спір щодо подання позивачем усіх необхідних документів для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку, між сторонами відсутній.

Що стосується посилань представника відповідача на наявність заборгованості по сплаті податків як підставу для відмови для підтвердження статусу платника єдиного податку позивача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що платіжним дорученням від 26.02.2015 №1512 позивачем сплачено єдиний податок с/г виробників за 2015 рік у сумі 7291 грн. 68 коп., що підтверджено листом Управління Державної казначейської служби України у Приазовському районі Запорізької області від 19.02.2016 №03-08/215-309 (а.с.21).

Однак заборгованість позивача виникла через помилкове зазначення у платіжному дорученні про від 26.02.2015 №1512 казначейського рахунку Приазовської селищної ради замість рахунку Нововасилівської селищної ради Приазовського району, на території якої розташовані орендовані позивачем земельні ділянки.

Вказане було виявлено лише у січні 2016 року, у зв'язку з чим позивач звернувся до Приазовського відділення Приморської ОСОБА_2 у Запорізькій області Листом від 06.01.2016 №1 з проханням зарахований єдиний податок в сумі 7291 грн. 68 коп. від 26.02.2015 на рахунок Приазовської селищної ради зарахувати на рахунок Нововасилівської селищної ради (а.с.16).

Як свідчить Лист начальника Приазовського відділення Приморської ОСОБА_2 у Запорізькій області від 14.07.2016 №1049/10/08-16-07-311 (а.с. 77) на виконання вимог «Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобовязань», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15 грудня 2015 року №1146, до управління Державної казначейської служби України у Приазовському районі Запорізької області 15.01.2016 було направлено висновок №5 для здійснення перекидки помилково сплачених коштів зазначених у заяві позивача.

Цим же Листом повідомлено, що на виконання висновку №5 кошти на рахунок Нововасилівської селищної ради надійшли 16.01.2016 в сумі 2527,20 грн. та 18.01.2016 в сумі 4764,48 грн.

Пунктом 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Отже, здійснення помилки під час перерахування суми грошового зобовязання до місцевого бюджету у терміни встановлені Податковим кодексом України суд не може розцінювати як бездіяльність платника податків при сплати узгодженої суми грошового зобовязання до бюджету, у звязку з цим до нього не можуть бути застосовані негативні наслідки.

Крім того, відповідно до ч.7 ст. 69 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належать в т.ч. єдиний податок. Згідно ст. 10 ПК України, єдиний податок відноситься до місцевих податків.

Частиною 5 ст. 78 БК України передбачено, що податки і збори (обовязкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Відповідно до Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого наказом Державного казначейства України №122 від 26.02.2002 (далі Положення №122), єдиний казначейський рахунок (далі ЄКР) це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України (далі СЕП).

Згідно п. 2.1 Положення №122, Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевого бюджетів, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Відповідно до п. п. 2.2, 2.3, Положення №122, ЄКР, відкритий на балансі ДК України, обєднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь ДК України. На субрахунках казначейського рахунку ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевого бюджетів, фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами ДК України та регламентується законодавством.

У листі Державної фіскальної служби України №1128/99-99-20-03-01-16 зокрема зазначено, що податкове зобовязання буде вважатися виконаним з дня зарахування сплачених коштів на єдиний казначейський рахунок.

Враховуючи те, що грошові кошти у розмірі 7291,68 грн., які сплачено позивачем на підставі вищевказаного платіжного доручення надійшли на єдиний казначейський рахунок, то позивач вважається таким, що виконав свій обовязок стосовно сплати відповідної суми єдиного податку.

Слід зазначити, що пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку субєкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобовязаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В даному випадку податкова вимога на адресу позивача не надсилалась, доказів протилежного відповідачем не надано.

З урахуванням вказаного, за умови наявності у позивача статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку обовязковою умовою для не підтвердження такого статусу є проведення податковим органом перевірки.

Відповідачем не надано доказів проведення документальної перевірки позивача та доказів направлення позивачу податкової вимоги, з огляду на що позивач тривалий час вважав, що заборгованість у нього відсутня і не вчиняв дій, направлених на переведення коштів на належний рахунок.

Враховуючи наведене, оскільки сума податкового зобовязання з «єдиного податку з сільськогосподарських товаровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків» за 2015 рік сплачена позивачем повному розмірі, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача, що оформлене листом від 14.03.2016 за №4070/08-32-12-03-21 про невизнання ТОВ БФК платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення Мелітопольської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.03.2016 за №4070/08-32-12-03-21, то відповідно вимоги позивача про зобовязання відповідача підтвердити ТОВ БФК статус платника податку четвертої групи на 2016 рік шляхом подачі довідки про підтвердження такого статусу, підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, що оформлене листом вих. №4070/08-32-12-03-21 від 14.03.2016 про невизнання Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» платником єдиного податку четвертої групи у 2016 році.

Зобовязати Мелітопольську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області підтвердити Товариству з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2016 рік шляхом видачі довідки про підтвердження такого статусу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 КОМПАНІ» судовий збір у розмірі 2756,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова