Справа № 802/3830/15-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3830/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук І.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

10 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Волошенюк Є.А., Боднюк Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 06.08.2015 року № ; визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 06.08.2015 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 24.09.2015 року № ; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2015 року № Ф-.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 06.08.2015 року № ; визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області № від 06.08.2015 року; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 24.09.2015 року № ; визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2015 року № Ф-.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги відповідача та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 25.06.2015 р. по 16.07.2015 р. уповноваженою особою Вінницької ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку з питань дотримання законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску позивача за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014р.

За результатами перевірки складено акт від 23.07.2015р. № 1921/1701/НОМЕР_4 (далі - акт перевірки).

Згідно висновків даного акту, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема: п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 2014 рік на суму 72125,85 грн.; п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого донараховано єдиного внеску за 2014 рік в сумі 49489,94 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивач звернувся з письмовими запереченнями, за результатами розгляду яких, до акта планової документальної виїзної перевірки від 23.07.2015р. № 1921/1701/НОМЕР_4 внесено зміни.

Так, згідно висновків акту перевірки в новій редакції, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого занижено суму податкового зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 2014 рік на суму 54131,38 грн.

На підставі висновків акту перевірки Вінницької ОДПІ прийняті: податкове повідомлення-рішення від 06.08.2015 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 54131,38 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 27065,69 грн.; рішення від 06.08.2015 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2474,50 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 49489,94 грн.

Крім того, за результатами перевірки 03.09.2015 року Вінницькою ОДПІ сформовано та винесено вимогу № Ф- про сплату позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 49489,94 грн.

В подальшому, за результатами розгляду первинної скарги позивача, 24.09.2015р. Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 4319,88 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 2159,94 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача, з наступних підстав.

Із змісту акту перевірки вбачається, що перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки за 2014 рік на підставі наданих для перевірки первинних документів встановлено розбіжність в сумі 429012,21 грн., що виникло внаслідок порушення п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме: позивачем до витрат 2014 року включено придбаний, оплачений постачальникам та відвантажений покупцям товар, оплата за який у 2014 році не надійшла, тобто валового доходу у 2014 році не отримано, а отже не понесено витрат в сумі 429012,21 грн.

Водночас, судом встановлено, що 28.10.2014 року позивачем до Вінницької ОДПІ подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік.

Згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, доданого позивачем до податкової декларації, сума одержаного ним доходу у 2014 році становить 19167976,38 грн.

Разом з тим, як зазначено позивачем в даному розрахунку, вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю становить 19062126,71 грн. (18394992,36 грн. (вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції) + 170437,44 грн. (витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату) + 496696,91 грн. (інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг).

Отже, сума чистого оподаткованого доходу, визначена позивачем становить 105849,67 грн. (19167976,38 грн. (сума оподаткованого доходу) - 19062126,71 грн. (вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю).

Відповідно до п. 177.2. ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В силу п. 177.4. ст. 177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

За змістом із п. 138.1. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п. 138.4, 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті.

Таким чином, допустимим є віднесення до складу валових, сум витрат, які понесені фізичною особою-підприємцем в межах своєї підприємницької діяльності та безпосередньо пов'язані з такою підприємницької діяльності.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача на те, що при визначені отриманого позивачем чистого оподаткованого доходу застосовано формулу з врахуванням націнки 5,7 %, яка застосована відповідачем на підставі внутрішньої інструкції, оскільки в даному випадку при визначені чистого оподаткованого доходу відповідачам необхідно застосовувати норми ПК України (п. 177.2 ст. 177), які регулюють правовідносини в цій частині.

Крім того, судом встановлено, що позивачем, в межах господарської діяльності, в 2014 році понесено витрат на загальну суму 19062126,71 грн.

При цьому, за вищевказаний період, позивачем отримано на свій рахунок 19167976,38 грн.

Також, необхідно зазначити, що визначаючи суму чистого оподаткованого доходу позивача, відповідачем зроблено висновок, що позивачем валового доходу у 2014 році не отримано, тобто не понесено витрат в сумі 429012,21 грн. як оплату за товар, оскільки у 2014 році оплата за цей товар не надійшла.

Водночас, при здійсненні розрахунку чистого оподаткованого доходу відповідачем включено загальну суму оподатковуваного доходу, в тому числі отриманого за неоплачений у 2014 рік товар.

Тобто, віднесення позивачем до валових витрат коштів в сумі 429012,21 грн., як оплати за товар, використаний в межах своєї господарської діяльності, які не надійшли на його рахунок у 2014 році, є правомірним, що свідчить про відсутність підстав для прийняття податкових повідомлень - рішень Вінницької ОДПІ від 06.08.2015 року № та від 24.09.2015 року № .

Стосовно позовних вимог в частині скасування рішення Вінницької ОДПІ від 06.08.2015 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2474,50 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 49489,94 грн. та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2015 р. № Ф-, суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Так, зі змісту акту перевірки, на підставі висновків якого 03.09.2015 р. винесено оскаржену вимогу №Ф- про сплату позивачем суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 49489,94 грн. та прийнято оскаржене рішення від 06.08.2015 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 2474,50 грн. за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, слідує, що посадовими особами Вінницької ОДПІ під час проведення перевірки встановлено, що в порушення норм ПК України, позивачем завищено в 2014 році суму валових витрат на 348573,39 грн.

Тобто, завищення суми валових витрат призвело до неправильного визначення позивачем суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що, як наслідок, призвело до нарахування позивачу 49489,94 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосуванню до нього штрафних санкцій в розмірі 2474,50 грн.

Поряд з цим, як вже встановлено судом, позивачем в 2014 році валові витрати не були завищені.

Отже, відповідачем безпідставно донараховано позивачу 49489,94 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано до нього штрафні санкції в розмірі 2474,50 грн.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

У відповідності до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 серпня 2016 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.