Справа № 802/1042/16-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 серпня 2016 р. Справа № 802/1042/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представників позивача: Сивокінь О.В., Каратнюк Т.В.

представника відповідача: Мельник Т.П.

у відсутність 3-ої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Відділу освіти Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області

до: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Бершадське житлово-комунальне господарство

про: скасування арешту та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся відділ освіти Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області (далі - відділ освіти Бершадської РДА Вінницької області, відділ освіти, позивач) з позовом до головного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Мельник Тетяни Петрівни про:

- часткове скасування арешту коштів боржника за постановою про арешт коштів боржника від 18.05.2016р. (реєстраційний номер виконавчого провадження 50967244);

- зобов'язання відповідача та третю особу повернути на рахунок відділу освіти Бершадської РДА помилково перераховані кошти в сумі 108 276,22 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відділом освіти помилково перераховано кошти на рахунок КП "Бершадське житлово -комунальне господарство" у розмірі 108 276,22 грн., які призначались ДП "Бершадське лісове господарство". На відповідне звернення відділу освіти, КП "Бершадське житлово -комунальне господарство" повідомило про неможливість їх повернення, в зв'язку з тим, що на всі кошти підприємства накладено арешт. Зазначене стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

В ході підготовчого провадження, судом ухвалою від 21.07.2016 р. прийнято рішення про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Бершадське житлово-комунальне господарство.

Ухвалою від 29.07.16 р. замінено неналежного відповідача - головного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Мельник Тетяну Петрівну на належного - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області.

09.08.16р. ухвалою суду замінено неналежного відповідача - Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області на належного - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, обґрунтовуючи свою позицію правомірністю накладення арешту на кошти боржника та просив відмовити у задоволені позову.

Заслухавши пояснення та доводи представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV).

В розумінні частини першої статті 1 Закону № 606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 606-XIV, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" .

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених законом, про що зазначено в частині першій статті 17 Закону N 606-XIV.

Виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів згідно пункту 1 частини другої статті 17 Закону № 606-XIV, підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Стаття 11 Закону № 606-XIV визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

В свою чергу, згідно зі статтею 32 Закону №606 -XIV, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи , передбачені рішеннями.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (ч.2. ст. 52 Закону № 606-XIV).

Згідно частини першої статті 52 Закону № 606-XIV, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

В свою чергу, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. (ч.2 ст. 57 Закону № 606-XIV) .

У контексті вищезазначеного, суд доходить висновку, що державний виконавець може вчиняти дії щодо арешту коштів, розміщених на рахунках боржника при виконання виконавчих документів.

Разом з тим, із положень статті 60 Закону № 606-XIV випливає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Отже, із положень процитованої норми випливає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй може звернутися з позовом про зняття з нього арешту.

Як встановлено судом на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження № 50992470 з виконання вимог Бершадської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області №Ю-522-17 від 06.01.2016р., 07.12.2015р. про стягнення з КП "Бершадське житлово- комунальне господарство" заборгованості на користь держави та наказу господарського суду Львівської області №914/3827/15 від 29.12.2015 року про стягнення з КП "Бершадське житлово- комунальне господарство" заборгованості на користь ПП "Укрінвесткапітал".

В ході виконавчого провадження постановою державного виконавця серії ВП № 50992470 від 27.04.2016р. накладено арешт на кошти, що знаходяться на всіх рахунках в філії ВОУ АТ Ощадбанк, м. Вінниця, МФО 302076, ВФ ПАТ КБ Приватбанк, МФО 302689; АБ "Укргазбанк", МФО 320478; АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м. Києві, МФО 380805; ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023; ПАТ "МІБ", МФО 380582; ГУ ДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015 та належать боржнику - Комунальному підприємству "Бершадське житлово-комунальне господарство".

Разом з тим, 13 липня 2016 року, на виконання умов договору №266 від 04.05.2016 року, згідно платіжних доручень №1844, №1843, відділом освіти перераховано кошти за дрова паливні в сумі 108276 грн.22 коп. на рахунок КП "Бершадське житлово - комунальне господарство" №8 в АБ "Укргазбанк" , на кошти якого, як зазначено вище, накладено арешт.

Оцінюючи пояснення представника позивача щодо помилковості такого перерахування, суд враховує наступне.

Як встановлено, 4.05.2016 р. між відділом освіти Бершадської райдержадміністрації у Вінницькій області та Державним підприємством «Бершадське лісове господарство» укладено договір про закупівлю продукції лісозаготівлі № 266, за умовами якого останній зобов'язався поставити у 2016 році товар - деревину необроблену, а відділ освіти розрахуватись за поставлений товар.

Так, на виконання умов даного договору державним підприємством сформовані видаткові накладні №1984, 1985, 1991, 1993,1994,1997 від 05.07.2016р. та №№2003, №2010, №2002, №2012, №2009; №2008 №2006, №2005, №2012, №2016 від 06.07.2012р. та товарно - транспортні накладні при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії ВНА №072592, №022151, №034342, №034339, №034337, №052317, №052318 від 06.07.2016р. і №052309, 052303, 052302, 022150 від 05.07.2016р.

В свою чергу, відділ освіти на виконання своїх зобов'язань по даному договору оплатив товар, що підтверджується платіжними дорученнями №1844, №1843 від 13.07.2016р., призначенням платежу, яких є: " 070201;2275; За дрова; договір №266 від 04.05.2016р., накладна №2002-2012 від 11.07.2016р. в т.ч. ПДВ -9115,96;41033901;3УДБ2016р" та " 070201;2275; За дрова; договір №266 від 04.05.2016р., накладна №1991-1997 від 05.07.2016р. в т.ч. ПДВ -8930;41033901;3УДБ2016р".

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що належним отримувачем спірних коштів за договором №266 про закупівлю продукції лісозаготівлі від 04.05.2016р. мало би бути ДП "Бершадське лісове господарство", а відтак, факт помилкового перерахування спірних коштів на рахунок КП "Бершадське житлово - комунальне господарство" знайшов своє підтвердження.

Окремо, суд наголошує, що нормами Закону № 606-XIV не передбачено такого поняття, як "скасування арешту", про що просить позивач, а передбачено - "зняття арешту".

За наведених обставин, враховуючи, що спірні кошти перераховані КП "Бершадське житлово- комунальне господарство», який є боржником по ВП №50992470, помилково, є достатні підстави саме для зняття арешту з коштів, які належать відділу освіти Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області у розмірі 108 276,22 грн., а не скасування такого (арешту).

Разом з тим, визначаючись щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача та третю особу повернути на рахунок відділу освіти Бершадської РДА помилково перераховані кошти в сумі 108 276,22 грн. , суд доходить висновку, що в цій частині позов не підлягає задоволенню та виходить з наступного.

Так, згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Під нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

За визначенням, наведеним у пункті 6 частини першої статті 3 КАС України, адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно - правових відносинах.

Відповідно до статті 105 КАС України зміст адміністративного позову - це адресоване адміністративному суду прохання позивача процесуально-правового характеру задовольнити його вимогу до відповідача. Частина четверта і п'ята даної статті визначають формулювання позовних вимог, що можуть становити зміст адміністративного позову. За суттю, це бажаний для позивача спосіб захисту адміністративним судом прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними.

Згідно статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Отже, як видно із вище процитованої норми суд може зобов'язати вчинити певні дії тільки відповідача, але аж ніяк третю особу.

Надаючи оцінку вимозі щодо зобов'язання відповідача повернути помилково перераховані кошти в сумі 108 276,22 грн., суд зазначає про наступне.

Із положень статті 1066 ЦКУ випливає, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

В свою чергу, відповідно до частини другої статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч.3 статті 1068 ЦК України).

Із аналізу процитованих вище норм, видно, що розпоряджатись рахунком/коштами розміщеними на рахунку, має право лише клієнт банку, якому цей рахунок відкритий, а відтак, зобов'язувати відповідача повернути кошти, які йому не належать є безпідставним.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 КАС України передбачено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов підлягає частковому задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у даній справі пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зняти арешт з коштів у розмірі 108 276,22 (сто вісім тися двісті сімдесят шість гривент 22 копійки), що знаходяться на рахунку КП "Бершадського житлово- комунального господарства" (м. Бершадь, вул.Картвелішвілі,44) № 8, код 33837215 АБ "Укргазбанк", МФО 320478 та на які накладено арешт постановою про арешт коштів боржника від 27.04.16 р. у ВП № 50992470.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Відділу освіти Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області (вул.Героїв України, 23, м.Бершадь, 24400) судові витрати в розмірі 689 (шістсот вісімдесят дев'ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул.Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна