Справа № 749/748/16-а
Суддя: Шаповал З. О.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/748/16-а
Номер провадження 2-а/749/121/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м.Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Шаповал З.О.,

при секретарі - Мирошниченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Сновськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним, зобов"язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Щорського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом та просить визнати неправомірними дії Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови здійснити перерахунок пенсії; зобов"язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України " Про державну службу" в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції чинній на день призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної плати з 01 грудня 2015 року без встановлення будь-якого строку та обмеження у часі у зв"язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013.

Позивач в судовому засіданні відсутня, до суду надала заяву відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності та задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні відсутній про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У своєму запереченні просить справу розглянути у відсутності представника пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

ОСОБА_1 працювала в Управлінні Державного казначейства у Щорському районі ГУДКУ у Чернігівській області на посаді головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою Управління Державної казначейської служби Україниу Щорському районі Чернігівської області №02-12/698 від 29.03.2016 року (а.с. 11,12 ).

З 31.08.2005 року їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у розмірі 90 відсотків заробітної плати (а.с.5, 10).

Постановою КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів ( тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно до довідки Управління Державної казначейської служби Україниу Щорському районі Чернігівської області №02-12/698 від 29.03.2016 року про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям встановлено, що заробітна плата на посаді посаді головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів становить 3111 грн. 61 коп., посадовий оклад становить 1723 грн. 00 коп. На всі виплати, включені в довідку нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Дані обставини не заперечуються відповідачем (а.с11).

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до субєкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені Конституцією України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобовязань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

Суд вважає безпідставними доводи Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у рішенні №2005/03 від 13.07.2016 року про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний Банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ряд інших, у зв`язку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вище зазначених законів не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, виходячи з наступного.

Аналіз вищевикладеного положення дає підстави для висновку, що воно поширюється на тих осіб, яким пенсії призначаються ( в теперішньому часі) спеціальними законами, а не на тих, яким вони вже призначені (в минулому часі).

Отже, новий порядок призначення та виплати пенсії, встановлений закону № 213-VIII не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності.

Позивачці була призначена пенсія відповідно до Законом України "Про державну службу" 31.08.2005 року, тобто до набрання чинності закону № 213-VIII тому виходячі з Конституційних засад даний закон не може поширюватися на позивача.

Крім цього, вказане положення не містить посилання на конкретні норми законів чи підзаконних актів, щодо пенсійного забезпечення осіб, які скасовуються. Підстав вважати, що скасовуються всі норми, як ті, що стосуються призначення, так і ті, що стосуються перерахунку пенсій немає.

Отже, зміни внесені до Закону України "Про державну службу" законом № 213-VIII стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, норми ст. 37 Закону України «Про державну службу», діють на сьогодні і вони не змінені, не скасовані в установленному Конституцією України порядку.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій» позивачка, яка у 2005 році вийшла на пенсію державного службовця з посади головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управлінні Державного казначейства у Щорському районі ГУДКУ у Чернігівській області, має право на перерахунок пенсії в зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу.

З 01 грудня 2015 року було підвищено розмір заробітної плати до 3111 грн. 61 коп. головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управлінні Державного казначейства у Щорському районі ГУДКУ у Чернігівській області, що підтверджується довідкою Управління Державної казначейської служби України у Щорському районі Чернігівської області №02-12/698 від 29.03.2016 року (а.с.11).

04 липня 2016 року позивач звернулась до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії державного службовця в зв`язку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, однак 13 липня 2016 року відповідач своїм рішенням № 2005/03 відмовив їй у перерахунку пенсії.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем, а тому суд бере їх за основу при вирішенні даного спору.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших, актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26 вересня 2014 pоку).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Законне сподівання у позивача виникло з моменету призначення пенсії, а саме з 2005 року, оскільки законодавством, яке діяло на той час, передбачався перерахунок пенсії, щоразу у разі підвищення заробітної плати працюючого державного службовця, головною умовою перерехунку може бути лише звернення самого пенсіонера за перерахунком.

Відповідно до роз'яснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акта прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 17 березня 2004 року N7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004 від 6 липня 1999 року N8-рп/99, від 20 березня 2002 року N5-рп/2002, , від 1 грудня 2004 року N 20-рп/2004).

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 pоку). Крім цього, відповідно до роз'яснення Верховного Суду України №1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України», реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги.

Суд не може погодитись з доводами Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в своєму запереченні № 2663/11 від 11.08.2016 року про те, що в даній справі потрібно застосовувати практику Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» який констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року, оскільки відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" передбачено підіймання мінімальної заробітної плати з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень, а також передбачено підіймання прожиткових мінімумів на одну особу, також відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів" з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів ( тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, отже проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що фінансові можливості держави «Україна» не є настільки скрутними, щоб позбавляти позивача законного сподівання на перерахунок пенсії, а тому практика Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» та справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року не підлягає застосуванню у даній справі. Крім того відповідно до ч.2 ст.71 КАС України вбачається, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак суду не надано жодних відомостей про те, що фінансові можливості держави є скрутними.

З урахуванням заперечень проти адміністративного позову, відповідачем не надано суду жодних доказів стосовно правомірності прийнятого ним рішення, яке полягає у відмові здійснити перерахунок пенсії.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія перераховується зі строків, передбачених ч.4.ст.45 Закону, а саме з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма потрібними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з такими документами подано після 15 числа. Суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу у зв`язку з підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям має відбуватись з 01 липня 2016 року, а не з 01 грудня 2015 року, оскільки позивач звернулась до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії 04 липня 2016 року, що не заперечує позивач та відповідач.

Підстав для проведення перерахунку пенсії з 26 січня 2016 року по 30 червня 2016 року не вбачається, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Частина 2 статті 100 передбачає, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.2. ст.99 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги з 01.12.2015 року по 25.01.2016 року слід залишити без розгляду, оскільки позивач звернулась до суду за захистом своїх прави 26.07.2016 року.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок призначеної їй пенсії державного службовця з 01 липня 2016 року у зв`язку з підвищенням заробітної плати - державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи та порушує статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», а тому є неправомірною, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Корюківське об"єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу.

Крім того, суд звертає увагу, що за змістом ст. 1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов"язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбачених цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім"ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, чинним законодавством не встановлюється ні строковість, ні обмеженість у часі щомісячних пенсійних виплат. З самого визначення понаття "пенсія" випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В даному випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії ( чи її перерахунок).

Таким чином, виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це обмежуватиме право особи на отримання державної пенсії яка повинна виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Крім того в позовній заяві міститься вимого позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії в розмірі 90% заробітної плати.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зі змісту наведених правових норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

У зв'язку з цим, суд вважає неможливим розглядати вимогу позивача про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії в розмірі 90% заробітної плати, оскільки в суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій відповідача, оскільки останній не розглядав такого питання за зверненням позивача та не відмовляв у його задоволенні, що вбачається із рішення від 13.07.2016 року №2005/03 (а.с. 5), а отже право позивача в цій частині ще не порушено.

Окрім зазначеного в позовній заяві міститься вимога позивача про стягнення з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому в задоволенні вимоги позивача про стягнення з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. необхідно відмовити

Враховуючи положення ч. 1 ст. 94 КАС України, суд вважає, що з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 8, ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій», та керуючись ст.ст. 8,9, 17-19, 71, 79, 87, 94, 98, 159, 161-162,КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним, зобов"язання провести перерахунок пенсії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення №2005/03 від 13 липня 2016 року Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України про відмову ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії державного службовця.

Зобов`язати Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року перерахунок пенсії державного службовця, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України " Про державну службу" в редакції, чинній на день призначення пенсії та Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 в редакції чинній на день призначення пенсії, з врахуванням підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013.

Стягнути з Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна гривень двадцять копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд, який виніс постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя З.О. Шаповал