Справа № 308/4933/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 р. Справа № 876/5015/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.,

Коваля Р.Й.,

секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 червня 2016 року про повернення позовної заяви у справі №308/4933/16-а за позовом ОСОБА_2 до Чопського міського голови Самардака Валерія Володимировича, секретаря Чопської міської ради Чолавина Михайла Васильовича, Чопської міської ради Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

12.05.2016р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Чопського міського голови Самардака Валерія Володимировича, Секретаря Чопської міської ради Чолавина Михайла Васильовича, Чопської міської ради Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5, просив:

визнати неправомірними дії секретаря Чопської міської ради Чолавин М.В. щодо підписання Розпорядження №95-ос «Про припинення трудового договору» від 08.04.2016р.;

визнати незаконним та скасувати Розпорядження Чопського міського голови Самардак В.В. №72-ос «Про переведення на вакантну посаду» від 08.02.2016р.;

визнати незаконним та скасувати Розпорядження Чопського міського голови Самардак В.В. №82-ос «Про попередження працівника щодо наступного вивільнення» від 12.02.2016р.;

визнати незаконним та скасувати Розпорядження №95-ос «Про припинення трудового договору» від 08.04.2016р. підписане Чопським міським головою Самардаком В.В. та секретарем Чопської міської ради Чолавином М.В.;

поновити позивача на попередній роботі;

стягнути з Чопської міської ради Закарпатської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з вини роботодавця, починаючи з 13 квітня 2016 року;

стягнути з Чопської міської ради Закарпатської області на користь позивача вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку;

стягнути з Чопської міської ради Закарпатської області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2016р. позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2016р. позовну заяву повернено позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою судді суду першої інстанції про повернення позовної заяви, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2016р. та направити справу для продовження розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у поданій позовній заяві на шести аркушах викладені обставини, що доводять незаконність звільнення позивача, підстави стягнення моральної шкоди, знущання з позивача шляхом пропонування посади прибиральника. 16.05.2016р., ще до отримання копії ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху, позивачем було долучено до матеріалів справи всі необхідні документи у кількості сторін, що беруть участь у справі. Вказує, що техніко-правова конструкція п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» дає змогу законно сподіватись позивачу, що його звільнено у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі від сплати судового збору в цілому, в незалежності, які позовні вимоги та їх кількість. Крім того, оскаржувана ухвала порушує гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право позивача на доступ до суду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суддя суду першої інстанції виходив з того, що упродовж встановленого судом строку, а саме, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху від 13.05.2016р. недоліки позовної заяви не усунуто. 16 травня 2016 року на адресу суду надійшла заява адвоката позивача Шторка І.М. про долучення додатків до адміністративного позову, однак інші недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 13.05.2016р. усунуто не було: позивачем не зазначено жодних обставин на обґрунтування стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн. та не зазначено доказів на підтвердження цих обставин, а також не сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди.

З таким висновком судді суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Статтею 104 КАС України передбачено, що позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Частиною 1 ст.106 КАС України визначено, що у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до ч.2 вказаної статті на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Відповідно до частини першої статті 108 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

У рішенні Верховного суду України від 10 березня 2015 року (справа № 21-43а15) вказано, що положення статей 104-109 КАС регулюють питання форми і змісту позовної заяви, права й обов'язки учасників цього етапу судового провадження, визначають повноваження суду, встановлюють види судових рішень, підстави та умови їх постановлення. Призначення цього етапу полягає в забезпеченні своєчасного й оперативного розгляду звернення особи до суду з метою захисту порушених її прав, свобод чи інтересів. На ньому вирішуються питання, пов'язані з можливістю відкриття судового провадження та організацією його здійснення. При цьому на зазначеному рівні не вирішуються питання, які стосуються змісту (суті) позову.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху позовна заява повертається позивачеві.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом, з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. При цьому недоліки можуть мати характер незрозумілості, нечіткості, неконкретності і некоректності.

Водночас, враховуючи, що оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб'єктивною, суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2016р. позовну заяву залишено без руху оскільки така подана з порушенням вимог п. 4 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 106 КАС України, а саме: у позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не надано докази на підтвердження цих обставин; до позовної заяви не додано копії всіх документів, що приєднуються до неї для відповідачів та третьої особи; а також до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

16.05.2016р. позивачем подано заяву про долучення до адміністративного позову документів згідно додатків відповідно до кількості сторін (а.с.11), що вказує на часткове усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 13.05.2016р. про залишення позовної заяви без руху, та на переконання суду апеляційної інстанції дозволяло судді суду першої інстанції відкрити провадження у справі в частині, в якій позивачем усунено недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

В свою чергу, щодо необхідності обґрунтування підстав стягнення моральної шкоди, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суд апеляційної інстанції зазначає, що у справі «Недайборщ проти РФ» від 01.07.2010р. (Скарга №42255/04) Європейський суд з прав людини у п.37 вказав, що заявник не зобов'язаний надавати будь-які докази наявності понесеної ним моральної шкоди. (див., серед численних інших джерел, Рішення Європейського суду від 15.10.2009р. у справі «Антипенков проти Російської Федерації» (Antipenkov v. Russia) п.82, скарга №33470/03; Рішення Європейського суду від 14.02.2008р. у справі «Пшеничний проти Російської Федерації» (Pshenichnyy v. Russia), п. 35, скарга № 30422/03; Рішення Європейського Суду у справі «Гарабаєв проти Російської Федерації» (Garabayev v. Russia), п. 113, скарга №38411/02, ЕСПЧ 2007-VII (витяг); а також Рішення Європейського Суду від 01.06.2006р. у справі «Грідін проти Російської Федерації» (Gridin v. Russia), п. 20, скарга №4171/04).

Щодо сплати судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, то відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в кожному конкретному випадку суд першої інстанції не позбавлений можливості встановити пов'язаність та взаємозв'язок позовних вимог та вирішити питання відкриття у справі щодо кожної з заявлених позовних вимог.

В контексті вимог пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Враховуючи вищевикладене висновки судді суду першої інстанції викладені в ухвалі про повернення позовної заяви не вказують на її недоліки.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010р. у справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що повертаючи позовну заяву суддею суду першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи та порушено норми процесуального права, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 24 червня 2016 року про повернення позовної заяви у справі №308/4933/16-а скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді: О.О. Большакова

Р.Й. Коваль

Повний текст Ухвали складено 16.08.2016р.