Справа № 462/7518/15а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 р. Справа № 876/3139/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Глушка І.В.,

Большакової О.О.,

секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 30 березня 2016 року у справі №462/7518/15-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19.10.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Митниця), просив, враховуючи подані уточнення, визнати дії відповідача щодо винесення постанови №1846/20917/15 в справі про порушення митних правил від 16 жовтня 2015 року у визнанні позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень України, протиправними, визнати постанову №1846/20917/15 в справі про порушення митних правил від 16.10.2015р. протиправною та скасувати її.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 30.03.2016р. у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Залізничного районного суду м.Львова від 30.03.2016р. та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного органу у строк, установлений законодавством як протиправна бездіяльність, не може вважатися триваючим правопорушенням, у зв'язку з тим, що самою диспозицією ч.3 ст.470 МК України вже передбачено момент, з якого правопорушення вважається закінченим (вчиненим). У зв'язку з тим, що статтею встановлено відповідальність за таке правопорушення з прив'язкою до конкретного моменту (закінчення строку), правопорушення не може тривати після закінчення такого строку. В постанові Верховного суду України від 20.06.2011р. зазначено, що перебіг строку накладення адміністративного стягнення починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов'язано його початок. У випадку перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки товару подія, пов'язана з вчиненням правопорушення настає на одинадцятий день. До адміністративних правопорушень, які мають разовий характер, належать ті, які прив'язані до конкретного моменту.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 02.11.2014р. ввіз на територію України в митному режимі «транзит» через митний пост «Краковець» Львівської митниці транспортний засіб марки «PEUGEOT 406», державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований на території Республіка Польща.

21.08.2015р. близько 16 год. позивач на автомобілі марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 слідував у приватну поїздку з України в Республіку Польщу через МАПП «Грушів» Львівської митниці ДФС по смузі руху «зелений коридор».

При здійсненні оперативного запиту до єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) та аналізу переміщень за даними «Пасажирського пункту пропуску» та «Диспетчера зони митного контролю» ПІК «Інспектор-2006», в процесі здійснення митних формальностей встановлено, що станом на 21.08.2015р. з митної території України транспортний засіб марки «PEUGEOT 406», державний номерний знак НОМЕР_1 не вивозився та у інший митний режим не поміщений.

На момент перетину кордону відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб позивачем подано не було.

У зв'язку з перевищенням ОСОБА_2 строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, встановленого ч.1 ст.95 Митного кодексу України, державним інспектором відділу митного оформлення №4 митного поста «Грушів» Львівської митниці ДФС 21.08.2015р. складено Протокол про порушення митних правил №1846/20917/15, копія якого отримано позивачем (а.с.20-21).

16.10.2015р. заступником начальника Львівської митниці ДФС за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 21.08.2015р за ознаками вчиненого громадянином України ОСОБА_2 адміністративного порушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, винесено Постанову в справі про порушення митних правил №1846/20917/15 та визнано позивача винним у вчинені вказаного порушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень (а.с.3-4).

Вважаючи, що дії Львівської митниці щодо притягнення до адміністративної відповідальності є незаконними та необґрунтованими, а постанова в справі про порушення митних правил підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України (далі - МК України) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 до закінчення строку транзитного перевезення транспортного засобу марки «PEUGEOT 406», державний номерний знак НОМЕР_1, не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не інформував про місце знаходження транспортного засобу, жодних документів на підтвердження перебування на лікуванні не надавав, що апелянтом не спростовано. Вподальшому вказаний автомобіль з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщався.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу до місця призначення, який перебував під митним контролем, терміном більш ніж на десять діб, а тому в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Пунктом 1 ч.1 ст.491 МК України встановлено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Відповідно до ст.488 МК України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно з положеннями ст.494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримані законодавчі вимоги щодо порядку винесення протоколу про порушення митних правил №1846/20917/15 та постанови в справі про порушення митних правил №1846/20917/15. Вказане позивачем не заперечується.

Щодо твердження апелянта, що вказане правопорушення не може вважатися триваючим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Частиною 1 ст.467 МК України встановлено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст ст.467 МК України не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими. Суд виходить з того, що такими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Обов'язковим елементом складу правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо не вивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, а тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у рішенні від 09.06.2016р. (справа К/800/8583/16) та від 29.02.2016р. (справа К/800/5091/16)

Окрім того, Листом Міністерства доходів і зборів України від 30.08.2013 р. №16666/7/99-99-24-03-09-17, за результатами розгляду листа Львівської митниці від 10.06.2013р. №6.1/12-375 щодо можливості накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі - МК України), впродовж шести місяців з дня його виявлення, надано роз'яснення згідно з яким: «Враховуючи, що ст.467 МК України не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує належність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст.469, 477-485 МК України, вважаємо, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих (наприклад, при втраті товарів, не доставлених до митниці у встановлений ст.95 МК України строк тощо) не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення».

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що правопорушення передбачене ст.470 МК України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил, а адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Фіксація правопорушення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій посадових осіб з перевірки наявності в діях особи складу правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом апеляційної інстанції не встановлено, тому саме з 21.08.2015р. - дня складення протоколу про порушення митних правил слід починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Оскільки до моменту винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил №1846/20917/15 сплинуло менше ніж шість місяців з моменту виявлення відповідачем вчиненого правопорушення, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що строк, передбачений ст.467 МК України пропущено не було, а оскаржена постанова винесена правомірно та скасуванню не підлягає.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 30 березня 2016 року у справі №462/7518/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді О.О. Большакова

І.В. Глушко

Повний текст Ухвали складено 17.08.2016р.