Справа № 2а-16930/08/0570
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2010-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Наумова К.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року справа №2а-16930/08/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

зал судового засідання № 5 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,суддів: Сіваченко І.В., Арабей Т.Г.

при секретарі судового засідання Козловій О.М.

за участю представників відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника третьої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги: прокуратури Донецької області, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2010 року у справі № 2а-16930/08/0570 за позовом ОСОБА_5 до прокуратури Донецької області, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Донецького бюро судово-медичної експертизи про визнання бездіяльності протиправною, незаконною та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до прокуратури Донецької області, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Донецького бюро судово-медичної експертизи про визнання бездіяльності протиправною, незаконною та стягнення моральної шкоди.

Позивач посилається на те , що 12.02.2003 року її чоловік, ОСОБА_6, пішов з дому і більш не повернувся. 16.02.2003 року ОСОБА_5 звернулась до Великоновосільківського РВ УМВС України у Донецькій області з заявою про зникнення її чоловіка, але їй було відмовлено в порушені кримінальної справи. 08.08.2006 року позивач отримала повідомлення, що її чоловік 13.02.2003 року був доставлений у міську лікарню № 19 м. Донецька, де помер, при ньому були документи, які засвідчували особу померлого.

В подальшому, прокурор Куйбишевської районної прокуратури сповістив позивачку, що 24.02.2003 року матеріали перевірки по факту смерті ОСОБА_6 направлені по територіальності до прокуратури Ворошиловського району м. Донецька.

06.03.2003 року прокуратура Ворошиловського району м. Донецька відмовила у порушенні кримінальної справи, але її про це не повідомила. 25.02.2003 року труп чоловіка , як незатребуваний для похорон, був захоронений на Лозівському цвинтарі м. Донецька.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб - субєктів владних повноважень , які вчасно не проінформували щодо процесуальних дій по розшуку ОСОБА_6; не сповістили про смерть її чоловіка Вказаною бездіяльністю позивачу завдана моральна шкода , яку вона оцінює у розмірі -135000 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.01.2010 року у справі № 2а-16930/08/0570 позов задоволено частково. Суд першої інстанції прийняв рішення:

Визнати незаконною та протиправною бездіяльність прокуратури Донецької області щодо несвоєчасного повідомлення ОСОБА_5 про відмову у порушенні кримінальної справи по факту смерті ОСОБА_6 Стягнути на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 5000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідачі з постановою суду першої інстанції не погодились, надали апеляційні скарги, в яких вказали на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Апелянти вважають, постанову незаконною і просять її скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог, відмовити.

При апеляційному перегляді справи представники відповідачів, третьої особи наполягали на задоволенні вимог апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представників відповідача, третьої особи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, встановила наступне:

ст. 121 Конституції України передбачено, що до функцій прокуратури, крім інших, належить нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Передовсім колегія суддів зазначає, що поняття «бездіяльність» відносно субєкта владних повноважень означає пасивну поведінку субєкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної чи юридичної особи.

Вирішуючи дану справу апеляційна інстанція виходить з того, що згідно принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, частина друга статті 3, частина друга статті 6, частина перша статті 8 Конституції України).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що матеріалами справи встановлений факт протиправної поведінки прокуратури Ворошиловського району м. Донецька. Не повідомлення своєчасно позивача про відмову в порушенні кримінальної справи, дає підстави суду для стягнення моральної шкоди.

Про те, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, оскільки наведені твердження не узгоджуються з вимогами законодавства та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2003 року до прокуратури Куйбишевського району м. Донецька звернувся головний лікар міської лікарні № 19 м. Донецька ОСОБА_7 з листом щодо видачі направлення в бюро судово-медичної експертизи для судово-медичного дослідження тіла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер у терапевтичному відділенні лікарні. Прокуратурою Куйбишевського району м. Донецька було видано відповідне направлення і 24.02.2003 року матеріали перевірки були скеровані за територіальністю до прокуратури Ворошиловського району м. Донецька.

В свою чергу, прокуратурою Ворошиловського району м. Донецька 06.03.2003 року в порядку ст. 97 КПК України прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом смерті ОСОБА_6

У відповідності з нормами ст. 99 КПК України про прийняте рішення 06.03.2003 року старшим слідчим прокуратури Ворошиловського району м. Донецька ОСОБА_8 на адресу: вул. Чапаєва, 128, с. Старомлинівка, Великоновоселківського району Донецької області було направлено повідомлення для родичів померлого ОСОБА_6

Відповідно до частини 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Стаття 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює право і обов'язок суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги той факт, що згідно «Переліку документів, що утворюються в діяльності органів прокуратури України із зазначенням строків їх зберігання», затвердженого Генеральним прокурором України та Головою Державного комітету архівів України, строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік. У зв'язку з чим, відповідний реєстр було знищено.

Вказане свідчить про порушення судом норм процесуального права в частині повноти та об'єктивності дослідження письмових доказів.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що прокуратурою Ворошиловського району м. Донецька на звернення ОСОБА_5 про результати перевірки за фактом смерті її чоловіка, в межах вимог Закону України «Про звернення громадян» 15.01.2007 року 15.06.2007 року направлялись відповіді.

Колегія суддів вважає, що відповідачем - прокуратурою Донецької області виконано вимоги ст. 71 КАС України щодо надання суду всіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використані, як докази у справі і відсутність реєстру поштового відправлення, який би підтверджував дійсність направлення даного повідомлення позивачці, не впливає на вказаний висновок апеляційної інстанції.

При вирішенні даного спору суду першої інстанції слід було взяти до уваги, що відповідно до п.п. 19 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи,затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 6 від 17.01.1995 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 26.04.1995року за № 257/793, у випадках смерті в лікувально-профілактичних установах організація доставки трупа до моргу, покладається не керівників даної установи.

Таким чином, обов'язки щодо направлення документів померлого ОСОБА_6 разом з його трупом до Донецького обласного бюро судово - медичних експертиз ,у даному випадку, покладався на головного лікаря міської лікарні № 19 м. Донецька, а не на субєкт владних повноважень.

Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції припустився помилки в частині застосування норм матеріального права: частково задовольняючи вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди, суд посилався на вимоги ст. 1167 ЦК України, не врахувавши, що єдиним законом для вказаних правовідносин, при певних обставинах, міг бути - Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року .

Варто зазначити, що ст.ст. 1-2 вказаного Закону України встановлений особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання , досудового слідства, прокуратури і суду. Акти правоохоронних органів та суду, незаконність яких може привести до виникнення деліктного зобовязання, визначені вичерпним чином.

Колегія судді зауважує, що відповідно до ч 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що при здійсненні владних управлінських функцій субєкт владних повноважень - прокуратура Донецької області діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку зазначеним фактам, колегія суддів вважає , що суд першої інстанції порушив норми матеріального, процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення,яке підлягає скасуванню.

Постанова в повному обсязі буде виготовлена 11 червня 2010 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокуратури Донецької області - задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 січня 2010 року у справі № 2а-16930/08/0570 - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до прокуратури Донецької області, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Донецького бюро судово-медичної експертизи про визнання бездіяльності протиправною, незаконною та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: С.П.Дяченко

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_9