Справа № 2-а-2617/11
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2011-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Калинівський районний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2011 року суддя Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю. О.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання субєкта владних повноважень зробити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області посилаючись на те, що він має статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії ОСОБА_2 зверненні до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» отримав відмову. Він вважає дії управління Пенсійного фонду у Калинівському районі протиправними та просить здійснити перерахунок та виплату пенсії з 16.02.2006 року.

В силу п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України відкрито скорочене провадження про здійснення перерахунку та виплату пенсії ОСОБА_1 з 09.12.2010 року.

На адресу відповідача судом направлено ухвалу про відкриття скороченого провадження, матеріали позовної заяви та надано строк у 10 днів для подання відповідних заперечень.

На виконання ухвали суду про відкриття скороченого провадження відповідачем 20.06.2011 року на адресу суду було надано заперечення проти позовних вимог. Вимоги позивача вважає незаконним та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За таких обставин, згідно ч.4 ст.183-2 КАС України суддя, оцінивши повідомлені позивачем обставини, вважає за можливе прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Судом встановлено, що позивач є учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії І, що підтверджується відповідним посвідченням.

Конституційний Суд України рішенням № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до п.5 резолютивної частини вищевказаного рішення КСУ положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, станом на 22.05.2008 року (дата ухвалення КСУ рішення) зміни до ст.ст.50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внесені Законом України «Про Державний бюджет

України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», втратили чинність.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що до вказаних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинні до 01.01.2008 року. Вказані норми діють на час розгляду справи у суді.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру додаткової пенсії позивачеві застосуванню підлягає стаття 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України.

Зі статей 50 та 54 Закону випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розмірупенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачевіконституційної гарантії та права на отримання щомісячної додатковоїпенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії завіком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, яжі втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4, категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з наведеного, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Питання про нарахування, здійснення перерахунку пенсії відноситься до компетенції управління Пенсійного фонду.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_1 є управління Пенсійного фонду України у Калинівському районі Вінницької області.

За таких обставин суд неповноважний визначати конкретний розмір підвищення до пенсії позивача у грошовому вимірі, суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

При цьому з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними та зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Вищевикладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, ст.ст.2, 6, 9, 10, 11, 18, 99, 183-2, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області провести з 21.12.2010 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , як інваліду 3 групи згідно із ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ( в редакції Законів України № 3285 від 17.06.1993 року та № 230 від 06.06.1996 року), де ст.50 Закону передбачено, що додаткова пенсія не може бути нижчою інвалідам 3 групи 50% мінімальної пенсії за віком, а ст.54 Закону передбачено, що розмір пенсії не може бути нижчим 6 мінімальни пенсій за віком.

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

Суддя:ОСОБА_3