Справа № 2а-693/10/0529
Суддя: Радіонова О.О.
Дата ухвалення: 2010-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року справа №2а-693/10/0529

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Радіонової О.О.

суддів: Сухарька М.Г.

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання Турко І.Б.

за участю представників від:

позивача: ОСОБА_4

відповідача: не зявився, повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 06 квітня 2010 року

по адміністративній справі №2а-693/10/0529 (суддя Писанець Н.В.)

за позовом ОСОБА_4

до Інспектора ДПС взводу ДПС батальйону ДПС БДПС

м.Красноармійська ОСОБА_5

про визнання неправомірними дій інспектора ДПС та скасування

постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Інспектора ДПС взводу ДПС батальйону ДПС БДПС м.Красноармійська ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій інспектора ДПС та скасування постанови про адміністративне правопорушення (арк. спр. 5).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 06 квітня 2010 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до інспектора ДПС взводу ДПС батальйону ДПС БДПС м. Красноармійська ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій інспектора ДПС та скасування постанови про адміністративне правопорушення (арк. спр. 12).

ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2010 року у адміністративній справі №2а-693/10/0529 (арк. спр. 15).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції винесено незаконну постанову і таку, що підлягає скасуванню.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до нього частину 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (надалі КУпАП). На його думку, порушення вимог пп.11.2 та пп.11.5 Правил дорожнього руху України, яке він скоїв, а саме, рухався по крайній лівій смузі прямо, при свобідній правій смузі, тягне за собою адміністративну відповідальність відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, а не ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до якої його було притягнуто.

Порядок руху транспортних засобів врегульований Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306 (надалі Правила дорожнього руху), відповідальність за порушення Правил дорожнього рузху передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється апелянтом, що ОСОБА_4 18 лютого 2010 року о 18 год. 30 хв. рухався на належному йому автомобілі НОМЕР_1 на 420 км. по автодорозі Знамянка-Луганськ-Ізваріно по крайній лівій смузі руху прямо при вільній правій смузі.

Судом першої інстанції також встановлено та не оскаржується в апеляційній скарзі, що позивач визнає свою провину у скоєнні зазначеного правопорушення.

Але, скаржник вважає, що інспектором Денисенко В.М. при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови помилково визначено порушення ч. 2 ст.122 КУпАП замість ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 11.2 п.11 Правил дорожнього руху нерейкові транспортні засоби повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини.

Згідно з пп.11.5 п.11 Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до частини 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів вважає, що з огляду на скоєне правопорушення жодних підстав для застосування частини 1 ст. 122 КУпАП у відповідача не було.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи підтверджено факт руху по крайній лівій смузі руху прямо при вільній правій смузі.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що за скоєне правопорушення передбачена відповідальність саме ч.2, а не ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2010 року по адміністративній справі № 2а-693/10/0529 залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2010 року по адміністративній справі № 2а-693/10/0529 залишити без змін.

Ухвала проголошена у судовому засіданні 25 травня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складання ухвали у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі складена та підписана колегією суддів 25 травня 2010 року.

Головуючий суддя О.О.Радіонова

Судді М.Г. Сухарьок

ОСОБА_3