Справа № 2-а-1229/11
Суддя: Гібалюк Т. Я.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 2-а-1229/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.02.2011 м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська у складі:головуючого судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Бардадим О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора ДПС відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову АЕ1 № 000579 від 07 грудня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 430 грн., оскільки правопорушення зазначеного у оскаржуваній постанові не вчиняв.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Інспектор ДПС ВДАІ ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав, що дозволило суду провести розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наданих суду документів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

07 грудня 2010 року інспектором ДПС ДАІ ОСОБА_2 було винесено постанову АЕ1 № 000579 відносно позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2010 року, на підставі якого відповідачем винесено оскаржувану постанову, позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті пр. Аношкіна та вул. Сировця в м. Дніпродзержинську, порушив правила проїзду регульованого перехрестя, здійснив рух на заборонний жест регулювальника, чим порушив вимоги п. 8.8 «а» ПДР України.

Відповідно до п. 8.8 «а» Правил дорожнього руху України - сигнали регулювальника - сигналами регулювальника є положення його корпуса, а також жести руками, в тому числі з жезлом або диском з червоним світлоповертачем: руки витягнуті в сторони, опущені або права рука зігнута перед грудьми:

з лівого і правого боків - дозволено рух трамвая прямо, нерейковим транспортним засобам - прямо і праворуч; пішоходам дозволено переходити проїзну частину за спиною та перед грудьми регулювальника;

з боку грудей і спини - рух усіх транспортних засобів і пішоходів заборонено;.

В своєму позові позивач посилається на те, що регулювальник змінив дозвільний сигнал на заборонний, коли він вже виїхав на перехрещення проїзних частин. Враховуючи те, що на перехресті нікого не було, ні пішоходів ні автомобілів, та позивач нікому не заважав, він продовжив рух, виконуючи п. 8.11 Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 8.11 Правил дорожнього руху України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. «г» п. 12.9 Правил дорожнього руху України, різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді) водієві забороняється.

Суд вважає, що відповідачем оскаржувану постанову винесено необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для справи. Так, не було враховано, що позивач діяв в межах, передбачених п. 8.11 Правил дорожнього руху України, тобто знаходячись під час подання регулювальником заборонного сигналу на перехресті, не створюючи аварійної ситуації, продовжив рух та закінчив маневр.

Про свою незгоду з начебто вчиненим ним правопорушенням, позивач зазначив в поясненнях по суті правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду не надано фото - або відеоматеріалів фіксації правопорушення, або інших фактичних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про свідків вчинення позивачем зазначеного в постанові правопорушення, які б могли підтвердити його провину або її відсутність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящий посадовій особі) або в районний, районний у місті, міській чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення АЕ1 № 000579 від 07 грудня 2010 року відносно ОСОБА_1 накладена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки її прийнято не обгрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104, 158-163, ч.4 ст.167 КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - постанову АЕ1 № 000579, винесену інспектором ДПС відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпродзержинська ОСОБА_2 07 грудня 2010 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 430 грн. на користь держави.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Гібалюк .Т .Я