Справа № 813/2078/16
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду

та залишення позовної заяви без розгляду

16 серпня 2016 року № 813/2078/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Дорош Х.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2;

відповідача: представник Лещук О.В.;

розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області № 490 від 12.03.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Залізничного ВП ГУНП у Львівській області» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області ОСОБА_4;

- поновити ОСОБА_4 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Позивачем у позовній заяві зазначено клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. Клопотання обґрунтовано тим, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомився 23.03.2016 року та звернувся з позовом про його скасування до суду. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 10.06.2016 року - повернуто позивачу. Із даним позовом позивач звернувся до суду 23.06.2016 року, відтак вважає, що місячний строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Представником відповідача 10.08.2016 року подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Клопотання обґрунтовано тим, що позивач 11.05.2016 року свідомо звернувся до суду з позовом до неналежного відповідача, хоча усвідомлював, що відповідачем у справі повинно бути Головне управління Національної поліції у Львівській області. Зазначає про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

В судовому засіданні позивач та його представник клопотання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду підтримали, просили задовольнити. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду просили відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, проти клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду заперечив, просив позовну заяву залишити без розгляду.

При постановленні ухвали суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що початком строку звернення до суду є день, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що про існування спірного наказу позивач дізнався 23.03.2016 року та звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про його скасування. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 року позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 10.06.2016 року - повернуто позивачу. Із даним позовом позивач звернувся до суду 23.06.2016 року.

У ст. 100 КАС України передбачено можливість визнання судом причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, очевидно, з прецедентного права Європейського Суду про те, що «право на суд», з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Так у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про те, що позивач свідомо звернувся до суду з первинним позовом до неналежного відповідача та усвідомлював, що відповідачем у справі повинно бути Головне управління Національної поліції у Львівській області. Доказів на підтвердження таких тверджень відповідачем суду не надано.

Встановлені судом обставини свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду. Причини, з яких позивач пропустив строк звернення до суду є об'єктивними, незалежними від його волі, виникли у періоді, що включається у строк на звернення до суду із позовною заявою. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_4 строку звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді.

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та відмови у залишенні позовної заяви без розгляду окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2016 року.

Суддя Клименко О.М.