Справа № 334/3531/16-а
Суддя: Лихосенко М. О.
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 26.07.2016
Справа № 334/3531/16-а
Провадження № 2-а/334/192/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

08.06.2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання відмови у перерахунку пенсії неправомірною, скасування незаконного рішення відповідача та зобов'язання вчинити певні дії.

В позові зазначено, що вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя та з березня 2008 року отримує пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 60% середньомісячного заробітку померлого годувальника її чоловіка ОСОБА_3, який працював у прокуратурі Запорізької області на посаді прокурора Ленінського району м.Запоріжжя.

В травні 2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про проведення їй перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії), виходячи із розрахунку 60% від середньої заробітної плати годувальника, та долучила довідку прокуратури Запорізької області №18-265вих-16 від 13.04.2016 про заробітну плату померлого годувальника - ОСОБА_3 станом на 01.12.2015 відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2015 №1013.

Рішенням №19 від 18.05.2016 засідання Робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства Управління Пенсійного фонду України в Ленінському району м.Запоріжжя в задоволені її заяви про перерахунок пенсії по втраті годувальника було відмовлено.

Позивач вважає, що відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» має право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників, а тому просить суд визнати неправомірними дії відповідача, скасувати незаконне рішення про відмову їй в перерахунку пенсії по втраті годувальника та зобов`язати здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату їй пенсії відповідно до ч.ч.13, 18 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції закону на час призначення пенсії) в розмірі 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області №18-265вих-16 від 13.04.2016 року.

Відповідачем Управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя подано заперечення на позов, в якому відповідач не визнає позов у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів посилається на п.5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 року №213-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким, за позицією відповідача, обумовлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України»

Також відповідач посилається на те, що на даний час не прийнято вищезазначеного закону і враховуючи, що з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначались, зокрема, за Законом України "Про прокуратуру", тому з 01 червня 2015 року Управління ПФУ пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не призначаються та не перераховуються. До того ж, за позицією позивача, з 01.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, яким не передбачено перерахунок пенсій у зв'язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім'ї померлого прокурора або слідчого.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені у позовній заяві та просив задовольнити їх в повному обсязі, враховуючи, що порядок і умови перерахунку пенсії за втратою годувальника передбачено чинним законодавством про пенсійне забезпечення та спеціальним законом, яким є Закон України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року (в редакції, що діяла на час призначення даного виду пенсії позивачу). А Закон «Про прокуратуру» від 28.12.2014 року №76-IIIV не містить положень, які б обмежували її право на перерахунок пенсії за втратою годувальника-прокурора. До того ж, Закон України від 02.03.2015 №213-УІІІ не стосується даного виду пенсійних відносин, що утворились до дати набуття ним чинності.

Представник відповідача заперечувала проти позову та, посилаючись на припис п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, стверджувала, що з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, ст.50-1 Закону «Про прокуратуру» за нормами вищезазначеного Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII , не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Відмова позивачеві у перерахунку пенсії приймалось на засіданні Робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства Управління Пенсійного фонду України в Ленінському району м.Запоріжжя (рішення №19 від 18.05.2016).

Просить в задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази по справі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 1984 року перебувала на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя як пенсіонер за віком, а з 31.03.2008 року отримує пенсію по втраті годувальника в розмірі 60% середньомісячного заробітку померлого годувальника, відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року (надалі - Закон України «Про прокуратуру»). ЇЇ чоловік ОСОБА_3 працював в органах прокуратури Запорізької області на посаді прокурора Ленінського району м.Запоріжжя.

Підтверджено дослідженими судом документами та не заперечується сторонами і той факт, що відповідач у попередній час вже здійснював позивачеві перерахунок пенсії за втратою годувальника, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників (лист УПФУ від 20.04.2014 №98/Г-1), з чого виходить, що на час призначення та перерахунку пенсії позивачка мала законні підстави щодо пенсійного забезпечення за втратою годувальника.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 22 та 64 Конституції України визначено, що закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За п.6 ч.1 ст.92 Конституції виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці й зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Базовими (рамковими) нормативно-правовими актами, які визначають принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного забезпечення і страхування, види державних пенсій, порядок їх призначення, перерахунку та виплати пенсій є Закони України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі Закон №1788-XII) та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі Закон №1058-IV).

Згідно з положеннями абз.22 ст.1 Закону №1058-IV як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 закону №1058-IV одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 36 цього закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 цього закону, - незалежно від тривалості страхового стажу».

Зазначеними Законами (№1788-XII, №1058-IV) також передбачається порядок та умови перерахунку пенсії за втратою годувальника.

Зокрема за ст.74 Закону №1788-XII «Сім'ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника.

Сім'ям тих пенсіонерів, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 69 цього Закону, пенсії обчислюються із заробітку, з якого було проведено або могло бути проведено перерахунок пенсії годувальника. …»

А відповідно до положень ч. 2 ст. 38 Закону №1058-IV «Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії».

Водночас, спеціальним законом, що визначає порядок призначення пенсії за втратою годувальника прокурора або слідчого прокуратури є Закон «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, що був чинним на час призначення відповідачці пенсії в 2008 році.

Згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Зазначеною статтею Закону регулюється порядок призначення (перерахунку) таких пенсій, а також і розмір середньомісячного (чинного) заробітку, що є базою для визначення розміру наступної пенсії суб'єктам, яким вона виплачується на умовах цього Закону.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією, або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією, незалежно від наявності перерв протягом всього періоду на даній роботі.

У відповідності до ч.13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» вносились певні зміни, якими змінювались умови та порядок призначення таких пенсій (вік, стаж роботи, розмір пенсій тощо).

Зокрема, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону №3668-УІ змін не зазнали.

Таким чином, внесені зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

До того ж, згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Позивачці пенсія за втратою годувальника була призначена в березні 2008 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом № 3668-УІ від 08.07.2011.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури та іншим особам, що отримують пенсії відповідно до положень Закону України «Про прокуратуру» має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії.

Останнє підвищення заробітної плати працівників прокуратури відбулося згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», а відтак з прийняттям вказаної постанови КМУ у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

До того ж, згідно з ч. 18 ст. 50-1 цього ж Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. В даному випадку - з 01.01.2016, оскільки, відповідно до п.3 Постанови КМУ від 09.12.2015 №1013, з 1 грудня 2015 р. підвищені на 25 відсотків посадові оклади працівників прокуратури.

Таким чином, при перерахунку позивачу пенсії підлягає застосуванню положення ст. 50-1 в редакції Закону України «Про прокуратуру», чинній на час призначення пенсії.

Судом не береться до уваги посилання відповідача на приписи п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 року № 213-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у зв'язку з їх безпідставністю.

Так, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених законів України, у тому числі і Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, зазначені обмеження не стосуються пенсіонерів, які до 02 березня 2015 року вже отримували пенсії і мали гарантоване право на їх перерахунки із зазначених підстав, оскільки, як вже вказувалося вище, таке право було надане їй з моменту призначення пенсії і на підставі чинного на той час законодавства, а відтак не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст.22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Також ч.1 ст. 58 Конституції України закріплено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Судом не сприймається аргументація відповідача щодо відмови у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії із посиланням на відсутність в чинному Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р №1697-VII положень щодо перерахунку пенсій у зв'язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім'ї померлого прокурора або слідчого.

Відповідно до ст. 86 «Пенсійне забезпечення працівників прокуратури» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р №1697-VII передбачено перерахунок пенсії прокурору (ч.ч.4, 12 ст. 86) та призначення пенсії за втратою годувальника (ч.19 ст.86). А відповідно до приписів ч. 3 статті 84 цього ж Закону «За пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законодавчими актами.»

Як вже зазначалось судом, закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України(Рішення № 5-рп/2002) розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Зазначене виходить також і з правової позиції Верховного Суду України викладеної в Постанові № 6 Пленуму Верховного Суду України від 24 квітня 2015 року «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності частини першої статті 92 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», за якою «пенсійні правовідносини є цілісними та виникають з об'єктивних причин, включають у себе право на призначення, право на отримання та право на перерахунок пенсії».

Позивачка отримала право на пенсію за втратою годувальника з березня 2008 року до часу прийняття Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р №1697-VII за умовами і порядком визначеним Законом України «Про прокуратуру» №1789 від 05.11.1991 року (в редакції на час призначення пенсії), а тому звуження її прав та свобод щодо перерахунку пенсії з врахуванням інших положень при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається.

Зазначені висновки щодо відсутності зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, узгоджується з постановою Верховного Суду України від 06.10.2015 в адміністративній справі № 21-2432/15, в якій судовою колегією викладено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, а також механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років, яка діяла на момент призначення пенсії (стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ). Аналогічні рішення були прийняті у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 № 21-348а13 та від 17.12.2013, від 01.07.2014 року (справа № 21-244а14), які згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для судів з необхідністю приведення судової практики у відповідність до його рішень.

Також не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії та обставина, що набув чинності Закон України «Про прокуратуру» в новій редакції від 14 жовтня 2014 за № 1697-VII з втратою дії окремих положень Закону України «Про прокуратуру» 1991 року щодо права на призначення та перерахунку пенсій, а з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

У даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1Закону України "Про прокуратуру"(у редакції Закону України від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ, що діяла станом на час призначення пенсії (березень 2008 року), оскільки інших не існує.

Проте Кабінетом Міністрів України з 01.01.2015 по теперішній час не визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, чим звужено та обмежено право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, або їх родичам (за пенсіями по втраті годувальника) є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване позивачці Конституцією та Законом право та її перерахунок.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Проте такий механізм був запроваджений лише через декілька років після набрання Законом чинності. Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале не запровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(параграф 39 у справі «Будченко проти України»).

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Подібні проблемні питання були предметом обговорення на Пленумі Вищого адміністративного суду України № 3 від 05 лютого 2016 року щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів.

У своїй довідці та висновках Пленум Вищого адміністративного суду України сформулював позицію, що протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України. Аналогічну позицію викладено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 № 1091/11/13-11. Таку ж думку висловлював Верховний Суд України у постанові від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР - № 42010782).

Відповідно до ч.2ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Крім того Вищий адміністративний суд України відмітив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 18 березня 2004 року № 1629-IV «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір».

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції"(пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на перерахунок пенсії, рішення відповідача є неправомірним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем.

З зазначених правових підстав і наведених вище нормативно-правових актів, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності правових підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії. Також суд вважає незаконним рішення Робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства Управління Пенсійного фонду України в Ленінському району м.Запоріжжя №19 від 18.05.2016 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії із зазначених у постанові суду підстав.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, як доведеного та обґрунтованого.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Позивач подібних вимог не заявляв, а тому судом питання компенсації таких витрат не розглядались.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 7-9, 11, 17, 18, 71, 94, 99, 104, 105, 121, 128, 153, 158-163, 167, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону №2663-111 від 12.07.2001), суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у розмірі 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_3 відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Запорізької області №18-265 від 13.04.2016 про заробітну плату.

Скасувати рішення Робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства Управління Пенсійного фонду України в Ленінському району м.Запоріжжя №19 від 18.05.2016 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Запорізької області № 18-265вих-16 від 13.04.2016 року.

Зобов'язати Управління ПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії) у розмірі 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати померлого годувальника ОСОБА_3, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області № 18-265 вих. від 13.04.2016, без обмеження її максимального розміру.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови.

Суддя: Лихосенко М. О.