Справа № 22-а/0690/6774/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6774/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючогои ОСОБА_1

суддів: Борисюка Р. М.,

ОСОБА_2

при секретарі

судового засідання ОСОБА_3,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі та Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на постанову Олевського районного суду від 01 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про стягнення допомоги та доплати громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення, -

встановив:

У лютому 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації неправомірними та стягнути на його користь за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року 3062,00 грн. допомоги, як особі, як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення та 15310,00 грн. доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення. При цьому посилалася на те, що є непрацюючим пенсіонером, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період виплачувались їй в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Під час попереднього судового засідання за заявою позивача притягнуто до участі у справі в якості співвідповідача Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі.

Постановою Олевського районного суду від 01 липня 2010 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь позивача стягнуто 2822,10 грн. заборгованість за період з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, по допомозі як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченій ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі провести перерахунок та виплату позивачу доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат визначених законодавством щомісячно, починаючи з 01 лютого 2009 року. Дії відповідачів щодо не донарахування та недовиплати коштів визнано неправомірними. В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Олевському

районі Житомирській області просить скасувати постанову в частині визнання незаконними дій Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі та зобовязання вчинити певні дії за безпідставністю. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначає, що до Пенсійного фонду не надходять кошти з державного бюджету для надання пільг та компенсацій для постраждалих від Чорнобильської катастрофи і Пенсійний фонд не є розпорядником таких коштів.

У поданій апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації просить скасувати постанову та ухвалити нову про відмову у задоволені позову. Апелянт посилається на те, що Управління праці не може бути відповідачем по даній справі, оскільки кошти на пенсійне забезпечення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, перераховуються Державним казначейством централізовано Пенсійному фонду. Відшкодування даних виплат Пенсійному фонду Управлінням праці не проводяться.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є пенсіонером, має статус потерпілого З категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати.

Всупереч вимог закону зазначена допомога виплачувалась позивачеві в розмірі 2,10 грн. (а.с.7).

Частиною 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуют ься у розмірах, визначених

ч.1 ст.39 Закону.

Проте, всупереч вимогам Закону за спірний період позивачу нараховувалось і виплачувалось зазначене підвищення в розмірі 10,5 грн. щомісяця (а.с.8).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягають саме ст.ст.37,39 Закону, а не_ постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, та правильно вирішив спір.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже, є відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій.

Спосіб, у який відновлено порушені права позивача, узгоджується з повноваженнями суду, передбаченими п.п.1,4 ч.2 ст.162 КАС (в редакції, яка діяла на час ухвалення постанови).

Оскаржувану постанову ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, суд безпідставно стягнув з Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації судовий збір. Тому в цій частині постанова підлягає зміні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 195-198,201,205,207,212 КАС України,

суд, -

постановив:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі та Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації відхилити.

Постанову Олевського районного суду від 01 липня 2010 року змінити.

Виключити із резолютивної частини постанови четвертий абзац.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: