Справа № 298/399/16-а
Суддя: Цибик І. Й.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 298/399/16-а
Номер провадження 2-а/298/19/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Цибика І.Й., при секретарі Грінвальдові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу ДПС з обслуговування доріг держзначення УПДГУНП України в З/о сержанта поліції ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом з тих підстав, що 03 квітня 2016 року на а/д Львів-Самбір-Ужгород 233 км відповідач, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, без розяснення його прав, виніс відносно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 699973, згідно якої він, цього ж дня, об 11.52 год., на а/д Львів-Самбір-Ужгород 233 км, керуючи автомобілем Сітроен, номерний знак МІ 223 ОG, у напрямку м. Перечин, виконуючи маневр обгону, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., чим порушив п.п.34.1.1. ПДР України. Цією ж постановою відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., визнавши його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вважає, що зазначена постанова є безпідставною, а висновок про його вину в порушенні правил дорожнього руху не відповідає дійсності, ґрунтується на припущеннях інспектора.

Зазначив, що вказане у постанові повністю не відповідає дійсності, свою вину він не визнав, оспоривши факт вчинення ним правопорушення ще до винесення постанови та під час її винесення, суцільної лінії дорожньої розмітки не перетинав.

Крім того, посилаючись на норми ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 18, 69, 70, 71 КАС України, ст.ст. 7, 33, 245, 251, 268, 280, 283, 284 КУпАП, позивач вказав, що: в оскаржуваній постанові не зазначено точного місця вчинення адміністративного правопорушення (відрізок 233 км дороги Львів-Самбір-Ужгород є досить великим, становить 1 тисячу метрів, а відтак не дає можливості зробити висновок про те, де саме він зробив даний маневр, суцільна лінія розмітки не нанесена на всьому цьому відрізку цієї автодороги); жодних свідків адміністративного правопорушення не зафіксовано, фотографування чи відеозапису розташування автомобіля проведено не було чи інших доказів щодо підтвердження порушення; не дано оцінки його поясненням, що стверджено оскаржуваною постановою.

Також будь-яких доказів того, що він, виконуючи маневр обгону, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. (показання свідків тощо) не наведено в цій постанові, тому їх і не досліджено відповідачем при винесені такої. Тобто в його (позивача) діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Натомість відповідачем не допитано громадян (свідків), які були з ним у цей день та час, а саме ОСОБА_3, мешканку смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 18.

- 2 -

Всі наведені ним факти у сукупності викликають в нього сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Тому за таких обставин вважає факт вчинення ним правопорушення недоведеним.

Крім того, зазначив, що з поважних причин пропустив строк для оскарження постанови відповідача, які полягають у слідуючому. 12.04.2016 року, тобто у встановлені законом строки, ним зареєстровано в канцелярії суду позовну заяву, в якій він оскаржив дану постанову. 15.04.2016 року даний позов залишено без руху ухвалою судді. Цю ухвалу він не отримав, про що свідчить довідка «Укрпошти» з відміткою «за закінченням терміну зберігання», з датою на поштовому штемпелі 16.05.2016 року. Ухвалою судді від 23.05.2016 року, яку він отримав 02.06.2016 року, позовну заяву йому було повернуто. Тож він не знав, що його позовну заяву залишено без руху, й не міг усунути недоліки такої, що у відповідності до ст. 108 КАС України не позбавляє його права повторного звернення до суду.

За наведеного, просив поновити йому строк для оскарження вищевказаної постанови поліцейського взводу ДПС з обслуговування доріг держзначення УПДГУНП України в З/о, сержант поліції ОСОБА_2, визнати дану постанову протиправною і скасувати таку.

Ухвалою суду від 16.08.2016 року за заявою позивача був замінений первісний відповідач Перечинське відділення поліції на належного відповідача поліцейського взводу ДПС з обслуговування доріг держзначення УПДГУНП України в З/о сержанта поліції ОСОБА_2.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити та розглянути справу без його участі.

Відповідач також у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Наведені підстави поважності пропуску строку звернення до суду (ст. 100 КАС України) у позовній заяві не ґрунтуються на обєктивних обставинах, які судовою практикою визнаються поважними (хвороба, відрядження, неотримання постанови у справі про адміністративне правопорушення або отримання такої після збігу строку звернення до суду тощо). Натомість ОСОБА_1 посилається як на підстави поважності пропуску строків звернення до суду на свою попередню позовну заяву від 12.04.2016 року між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, та на рух її розгляду в суді.

Так, зазначає, що «12.04.2016 року ним зареєстровано в канцелярії Великоберезнянського районного суду позовну заяву , в якій він оскаржив постанову відповідача. 15.04.2016 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду його позовну заяву залишено без руху, та надано йому строк 5 днів з наступного дня отримання копії цієї ухвали. Цю ухвалу ним не отримано, в матеріалах цієї справи є довідка «Укрпошти» про причини повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання», з датою на поштовому штемпелі 16.05.2016 року. 23.05.2016 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду його позовну заяву повернуто йому.

- 3 -

02.06.2016 року він отримав копію цієї ухвали. Наведене стало причиною пропуску ним строку для оскарження постанови відповідача, яку він вважає поважною, оскільки він не знав, що його позовну заяву залишено без руху і не міг усунути недоліків, наведених в такій. Вперше позов ним подано в законом встановлені строки, тобто це свідчить про те, що він активно реалізовує свої права щодо захисту своїх порушених прав».

Тож логічно було б оскаржити ухвалу суду про повернення позовної заяви від 23.05.2016 року, оскільки на той час така не набрала законної сили.

Проте ОСОБА_1, з посиланням на ст. 108 КАС України, подає новий позов, в якому просить поновити строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, навівши причини пропуску строку, які не відносяться саме до цієї справи і не можуть бути прийняті.

Між тим, терміни «поновлення строку на оскарження постанови» та «строки звернення до адміністративного суду» це різні терміни.

Перший являється процесуальним строком і при наявності поважних причин його пропуску може бути судом поновлений. Другий є матеріально-правовим строком і навіть при наявності поважності причин його пропуску поновленню не підлягає, а причини пропуску строку звернення до адмінсуду можуть визнаватися поважними, про що постановляється ухвала.

За змістом ч.ч.1, 4 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Правила даної статті не поширюються на строки звернення до адміністративного суду.

Хоча й ОСОБА_1 ні у позовній заяві, ні у доданих матеріалах не ставить питання про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22.10.1996 року, справа «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).

Відповідно до ч.2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 289 КУпАП, ст.ст. 99, 100, 102, 153 ч.1 п.9 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського взводу ДПС з обслуговування доріг держзначення УПДГУНП України в З/о сержанта поліції ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Великоберезнянський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: