Справа № 761/9094/15-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2016-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/9094/15-а
Провадження №2-а/761/11/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанов про накладення штрафу, -

в с т а н о в и в:

В березні 2015р. позивач ГУПФ України в м. Києві звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до УДВС ГУЮ в м. Києві, в якому просив суд: визнати дії відповідача щодо накладення штрафу на ГУ ПФУ в м. Києві неправомірними; скасувати постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень відповідача Новак Г.М. від 05 березня 2015р. №131/6 та №132/6 (ВП №43369205) про накладення штрафу на позивача в розмірі 680,0 грн.

Свої позовні вимоги сторона позивача обґрунтовувала тим, що 05 березня 2015р. старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень відповідача Новак Г.М. винесла постанови №131/6 та №132 (ВП №43369205) про накладення штрафу на позивача за невиконання рішення суду в розмірі 680,0 грн. Дані постанови позивач вважає протиправними з огляду на те, що останнім було проведено розрахунок на доплату пенсії у відповідності до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014р. у справі №2а-5199/11 за позовом ОСОБА_2 до позивача, про що було повідомлено відповідача листами від 23 липня 2014р. та повторно від 28 січня 2015р. При цьому, сторона позивача стверджує, що державний виконавець своїми вимогами зобов'язує позивача вийти за межі своїх повноважень та порушити чинне законодавство, у зв'язку із чим останній вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та з підстав зазначених у ньому просила суд позов задовольнити, надалі в судове засідання не з'явилась, на адресу суду надійшла зава про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, при цьому до початку розгляду справи по суті, до суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких сторона відповідача зазначала, що виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2014р. по справі №2а-5199/11 залишається невиконаним, повідомлення позивача про неможливість виконати судове рішення суперечить положенням Конституції України, КАС України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, відповідач наголошував, що твердження боржника про те, що вимоги державного виконавця суперечать чинному законодавству та зобов'язують боржника вийти за межі повноважень не відповідає дійсності. Враховуючи, що судове рішення залишається невиконаним, на вимоги державного виконавця виконати рішення суду боржником не надано документів, які б підтвердили неможливість виконання даного рішення, державним виконавцем винесено відповідні постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 13 травня 2014р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 2-а-5199/11 на примусове виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014р. щодо зобов'язання позивача вчинити відповідні дії щодо призначення та виплати ОСОБА_2 пенсії починаючи з 01 квітня 2011р., виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою державного виконавця відповідача від 21 травня 2014р. відкрито за вказаним вище виконавчим листом виконавче провадження №43369205.

05 березня 2015р. старшим державним виконавцем відповідача в межах ВП №43369205 було винесено постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 680,0 грн. за невиконання рішення суду.

Дана постанова державного виконавця була направлена позивачу та отримана останнім 16 березня 2015р.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 05 березня 2015р., підставою для накладення штрафу стало те, що боржником не виконано вимогу державного виконавця від 16 січня 2015р. про виконання рішення суду у строк до 28 січня 2015р. Рішення суду залишається невиконаним, будь-які дії спрямовані на виконання даного рішення суду посадовими особа боржника не вчинені.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Згідно із ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону (ч.2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що однією з обов'язкових умов накладення штрафу є відсутність поважних причин невиконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження №43369205, наданого на запит суду, листами № 16045/12 від 11 липня 2014р., № 16336/12 від 16 липня 2014р., № 1532/12 від 28 січня 2015р., № 6119/12 від 25 березня 2015р. стороною позивача було повідомлено відповідача, що на виконання рішення суду ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством починаючи з 01 квітня 2011р. в порядку, встановленому судовим рішенням та нараховано кошти за період з 01 квітня 2011р. по 18 червня 2011р. на 1538,03 грн. Для проведення виплати зазначену суму коштів включено в додаткову відомість. Крім того, зазначено, що виплата сум пенсії у розмірах, що перевищують її розміри, обчислені відповідно до чинного законодавства, може здійснюватися у разі надходження відповідних коштів Державного бюджету України.

Відповідно до положень ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно правового обґрунтування, викладеного у постанові Верховного Суду України від 24 березня 2015р. по справі №21-66а15, невиконання судового рішення органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень суд перевіряє чи вчинені вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та Законами України.

Враховуючи викладене, оскільки невиплата нарахованої ОСОБА_2 пенсії згідно виконавчого листа від 13 травня 2014р. по справі №2-а-5199/11 мала місце з поважних причин, так як залежить від наявних позивача фінансових ресурсів, застосування штрафних санкцій до позивача, згідно постанови старшого державного виконавця відповідача Новак Г.М. від 05 березня 2015р., є неправомірним.

Водночас, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №43369205, державним виконавцем було винесено лише одну постанову від 05 березня 2015р. про накладення штрафу на позивача в межах зазначеного провадження, при цьому, надані стороною позивача копії оскаржуваних постанов від 05 березня 2015р., які надійшли до позивача за Вих 131/6 та 132/6, є ідентичними за своїм змістом, а тому суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для подвійного скасування постанови державного виконавця від 05 березня 2015р., копії якої надійшли до позивача за різними вихідними номерами.

Згідно ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 14, 18, 19, 71-72, 158-163, 167, 254 КАС України, ст. 95 Конституції України , ст.ст. 23, 116 Бюджетного кодексу України, ст.ст. 12, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання дій неправомірними та скасування постанов про накладення штрафу - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві щодо накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу відповідно до постанови від 05 березня 2015р., винесеної в межах виконавчого провадження № 43369205.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Новак Галини Матвіївни від 05 березня 2015р., винесену в межах виконавчого провадження № 43369205, про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві штрафу у розмірі 680 /шістсот вісімдесят/ грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

На підставі частини 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 29 лютого 2016р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 04 березня 2016р.

Суддя: