Справа № 682/556/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 682/556/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мацюк О.І.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

09 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про прушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, що мають значення для її вирішення.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів дійшла до висновку про можливість апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 195 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є директором ТОВ «ЕСФАХАН».

01 вересня 2015 року між ТОВ «ЕСФАХАН» та турецькою фірмою «Bekay Tekstil Pasarlama Ve Danismanlik Inhalat Inracat Ticaret Limited Sirketi» було укладено контракт № 01/09/15 на поставку товару - пряжі.

В межах даного контракту до Чернівецької митниці ДФС від фірми відправника - «Bekay Tekstil Pasarlama Ve Danismanlik Inhalat Inracat Ticaret Limited Sirketi» (Туреччина) надійшов товар - пряжа, а саме: «Пряжа однониткова, пофарбована з волокон не підданих гребенечесанню, з вмістом синтетичних штапельних волокон поліефіру (поліестеру) 40 %, бавовни 60 %, не розфасована для роздрібної торгівлі, намотана на картонні бобіни. Метричний номер 30: Nm 30/1 чорного кольору 7853,60 кг, Nm 30/1 кольору меланж морський 3055,60 кг. Метричний номер 34: Nm 34/1 чорного кольору 2961,00 кг, Nm 34/1 кольору антрацит 4672,50 кг, Nm 34/1 кольору меланж морський 3037,50 кг. Всього 21580,20 кг)».

Однак, під час переміщення вищенаведеного товару через митний кордон 27 листопада 2015 року співробітниками Чернівецької митниці ДФС було виявлено подання позивачем неправдивих відомостей в частині опису та коду товару, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, у зв'язку з чим за даним фактом відносно ОСОБА_2 був складений протокол про порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України.

На підставі вищезазначеного протоколу винесена постанова в справі про порушення митних правил № 1503/40804/15 від 25 грудня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, згідно зі ст. 485 МК України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 28 326,75 гривень.

Не погодившись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року позов задоволено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ст.485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що сплата ОСОБА_2 належних митних платежів не свідчить про відсутність у останнього вини у формі прямого умислу, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до поданої позивачем митної декларації переміщенню через митний кордон України від компанії відправника - «Bekay Tekstil Pasarlama Ve Danismanlik Inhalat Inracat Ticaret Limited Sirketi» (Туреччина) на адресу компанії покупця - ТОВ «ЕСФАХАН» та одержувача ТОВ «ЕСФАХАН» підлягав товар: «Пряжа однониткова, пофарбована з волокон не підданих гребенечесанню, з вмістом синтетичних штапельних волокон поліефіру (поліестеру) 40 %, бавовни 60 %, не розфасована для роздрібної торгівлі, намотана на картонні бобіни. Метричний номер 30: Nm 30/1 чорного кольору 7853,60 кг, Nm 30/1 кольору меланж морський 3055,60 кг. Метричний номер 34: Nm 34/1 чорного кольору 2961,00 кг, Nm 34/1 кольору антрацит 4672,50 кг, Nm 34/1 кольору меланж морський 3037,50 кг. Всього 21580,20 кг)».

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 Митного кодексу визначено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу.

З метою митного оформлення та підтвердження підстав для переміщення товарів через митний кордон України до Чернівецької митниці позивачем були подані наступні документи: митна декларація № 408040001/2015/015930 від 12 листопада 2015 року; міжнародна автомобільна накладна № 0767756 від 07 жовтня 2015 року; книжка МДП № DX.76392802 від 07 листопада 2015 року; специфікація виробника товару б/н від 06 листопада 2015 року; рахунок-фактури (інвойс) № 0058894 від 06 листопада 2015 року; зовнішньо-економічний договір (контракт) від 01 вересня 2015 року; сертифікат про походження товару форми СТ-1 № М0067038 від 06 листопада 2015 року; копія митної декларації країни відправлення № 15352800ЕХ000722 від 06 листопада 2015 року.

12 листопада 2015 року ТОВ «ЕСФАХАН» було подано електронну декларацію № 408040001/2015/015958 (а.с.29), в якій в графі № 31 «Вантажні місця та опис товару» зазначено «Пряжа однониткова, пофарбована з волокон не підданих гребенечесанню, з вмістом синтетичних штапельних волокон поліефіру (поліестеру 40 %, бавовни 60 %, не розфасована для роздрібної торгівлі, намотана на картонні бобіни. Метричний номер 30: Nm 30/1 чорного кольору 7853,60 кг, Nm 30/1 кольору меланж морський 3055,60 кг. Метричний номер 34: Nm 34/1 чорного кольору 2961,00 кг, Nm 34/1 кольору антрацит 4672,50 кг, Nm 34/1 кольору меланж морський 3037,50 кг. Всього 21580,20 кг)». У графі 33 заявлений до митного оформлення у товарній під категорії НОМЕР_1 згідно УКТ ЗЕД (ставка мита 0%)».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що процедура розмитнення товару не передбачає можливості попереднього огляду товару його одержувачем до моменту подання митної декларації до митного органу.

У зв'язку з чим судова колегія дійшла висновку, що позивач не був обізнаний про те, що товар, який поставлений контрагентом, відрізняється від заявленого в митній декларації згідно із супровідними документами, в тому числі зовнішньо-економічний договір (контракт) від 01 вересня 2015 року, сертифікат про походження товару форми СТ-1 № М0067038 та рахунок-фактури (інвойс) № 0058894 від 06 листопада 2015 року.

Однак, рішенням Чернівецької митниці ДФС про визначення коду товару від 27 листопада 2015 року № КТ-413-2015, товар «Пряжа однониткова, пофарбована з волокон не підданих гребенечесанню, з вмістом синтетичних штапельних волокон поліефіру (поліестеру) 40 %, бавовни 60 %, не розфасована для роздрібної торгівлі, кольору антрацит Nm 34/1 визначено у товарній під категорії НОМЕР_2, згідно з УКТ ЗЕД (ставка мита 4 % пільгова, 15 % повна) Чернівецькою митницею ДФС встановлено подання позивачем неправдивих відомостей в частині опису та коду товару, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

За даним фактом відносно ОСОБА_2 був складений протокол про порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України та винесена постанова про порушення митних правил від 25 грудня 2015 року, якою останнього було визнано винним у вчиненні порушення митних правил і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 28326,75 гривень.

Так, згідно з положеннями статті 485 Митного кодексу України визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Тобто, диспозиція даної статті передбачає наявність вини у формі прямого умислу при поданні (заявлені) митної декларації.

Однак, як слідує з матеріалів та обставин даної справи, відповідачем не надано та не доведено наявність у позивача прямого умислу у поданні неправдивих відомостей у митній декларації щодо умов зовнішньоекономічного договору.

Крім того, судова колегія бере до уваги той факт, що наявний в матеріалах справи протокол про порушення митних правил від 04 грудня 2015 року, не вказує про наявність будь-яких зауважень зі сторони митного органу щодо невідповідності товару, який був заявлений у митній декларації (відомості щодо істотних умов контракту, відправника, одержувача, виробника, торгової марки, країни походження, ваги, митної вартості), що в свою чергу унеможливлює в повній мірі встановити наявність і характер виявлених порушень митних правил.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на момент декларування товарів їх кількість, найменування та опис відповідали зазначеним в товаросупровідних документах, зокрема, інвойсах, що підтверджується і листами фірми-відправника.

Отже, встановлені у справі обставини, що підтверджуються матеріалами адміністративної справи, а також матеріалами притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не підтверджують наявність у діях позивача вини у формі прямого умислу, яка передбачена статтею 485 Митного кодексу України.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях позивача прямого умислу на ухилення від сплати митних платежів та надання недостовірних відомостей щодо самого товару.

З урахуванням викладених вище норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку доводам сторін, встановленим обставинам справи та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.