Справа № 804/7821/14
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2015 рокусправа № 804/7821/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року

у адміністративній справі № 804/7821/14 за позовом Комунального закладу "База спеціального медичного постачання" Дніпропетровської обласної ради" до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про скасування вимог, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року задоволено адміністративний позов Комунального закладу "База спеціального медичного постачання" Дніпропетровської обласної ради", визнано протиправними та скасовано вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, що були викладені у листі №04-31-05-15/4814 від 07.05.2014 року, якими позивача зобов'язано усунути виявлені за результатами ревізії порушення, з попередженням про відповідальність за невиконання вимог органів ДФІ в установлені терміни та зобов'язанням позивача направити інформацію про вжиті заходи і виконання обов'язкових вимог ДФІ в термін до 30.05.2014 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, також, на не повне з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просив скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального закладу "База спеціального медичного постачання" Дніпропетровської обласної ради" в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив щодо її задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на безпідставність доводів відповідача, та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям у справі іншої постанови про відмову в задоволені вимог позивача в частині, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана позивачем у цій справі вимога №04-31-05-15/4814 від 07.05.2014 року про усунення виявлених ревізією порушень, була оформлена для пред'явлення позивачу на підставі акту ревізії від 16.04.2014 року № 31-23/1, складеного за результатами позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «База спеціального медичного постачання» Дніпропетровської обласної ради» за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р., проведеної головним державним фінансовим інспектором відділу моніторингу ризикових операцій та державних закупівель Семєйком Я.В. на виконання постанови прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська від 17.03.2014 року та на підставі направлення від 18.03.2014 №345 виданого першим заступником начальника Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області Дудником В.В.

За результатом розгляду спору у цій справі, судом першої інстанції встановлено, що підставою для висновку відповідача про порушення КЗ «База спеціального медичного постачання» Дніпропетровської обласної ради» порядку використання коштів Державного бюджету, стало завищення вартості придбаних позивачем виробів медичного призначення, внаслідок включення до їх вартості податку на додану вартість по операціям, які звільнені від оподаткування. Тобто відповідачем було встановлено порушення позивачем податкового, а не бюджетного законодавства.

За наведених в попередньому абзаці обставин, суд першої інстанції спираючись на положення п.1.1 ст.1, пп.19.1.1. 19.1.2 п.19.1 ст.19, п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України дійшов висновку, що контролюючими органами, які мають право здійснювати контроль за нарахуванням і внесенням податків до бюджету є органи доходів і зборів, а державна фінансова інспекція такими повноваженнями не наділена.

Судова колегія погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки виходячи з приписів ст.2, ст.7 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органам державного фінансового контролю надано право здійснювати фінансовий контроль за використанням та збереженням державних фінансових ресурсів.

Як вбачається зі змісту акту ревізії від 16.04.2014 року № 31-23/1, відповідачем під час позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального закладу «База спеціального медичного постачання» Дніпропетровської обласної ради» за період з 01.01.2012 р. по 01.03.2014 р., були вчинені дії, які не передбачені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", а саме щодо взаєморозрахунків позивача з його контрагентами ТОВ «Румед» та ТОВ «Біосенс», які були здійсненні з урахуванням податку на додану вартість, для чого відповідачем перевірялися первинні та облікові документи позивача, за результатом дослідження яких ДФІ дійшов висновків про нанесення позивачем матеріальної шкоди (збитків) обласному бюджету і про порушення позивачем вимог пп. «а» п.197.1.3, пп.197.1.27 п.197.1 ст.197 Податкового кодексу України.

За таких обставин, як зміст акту від 16.04.2014 року № 31-23/1 (а.с.15-26), так і зміст вимоги №04-31-05-15/4814 від 07.05.2014 року (а.с.30-31) свідчать про те, що відповідач фактично здійснив дії щодо фінансового контролю за правильністю і достовірністю обліку позивача та його первинних документів.

Згідно статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази повинні бути належними та допустимими.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів для спростування позовних вимог та не реалізовано свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію, затвердженим указом Президента від 23.04.2011 №499/2011, зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів через міністра фінансів, уходить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп.4 п.4 положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до п.6 зазначеного положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено: якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.7 ст.10 закону «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.93 №2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані й занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позики використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та, у разі виявлення порушень законодавства, пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, заподіяних державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і в цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені під час перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, інспекція в п 2 та п.3 листа №04-31-05-15/4814 від 07.05.2014 року (а.с.30-31) пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їх розмір та стягнення.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах ВС у постановах від 15.04 та 13.05.2014 (справи №№21-40а14, 21-89а14 відповідно).

Оскільки при вирішенні спору суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права до встановлених у справі обставин, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково: скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року в частині визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 3 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, та прийняти в цій частині нову постанову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області - задовольнити

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року - скасувати в частині визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 3 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, що були викладені у листі №04-31-05-15/4814 від 07.05.2014 року, та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити Комунальному закладу "База спеціального медичного постачання" Дніпропетровської обласної ради" в задоволенні вимог про визнання протиправними та скасування пунктів 2 та 3 вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, що були викладені у листі №04-31-05-15/4814 від 07.05.2014 року.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2014 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов