Справа № 2а-164/10/0508
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2010-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року справа №2а-164/10/0508

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Білак С.В.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача Гаврищук ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7
на ухвалуВорошиловського районного суду м.Донецька
від 18 січня 2010 р.
по адміністративній справі№2а-164/10/0508 (суддя Міщенко Г.А. )
за позовомОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_8 ОСОБА_9
до треті особи Донецька міська рада Виконавчий комітет Донецької міської ради
провизнання дій незаконними та скасування рішеннь, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Донецької міської ради, Виконавчого комітету Донецької міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Флорія» про визнання дій незаконними, визнання незаконним та скасування рішення Донецької міської ради № 21/75 від 18.07.2008 року, визнання незаконними та скасування рішення Донецької міської ради № 27/130 від 23.01.2009 року, скасування рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 385/03 від 20.08.2008 року.

Ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 січня 2010 року провадження у справі було закрито на підставі п.1.ч.1 ст.157 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і просять скасувати ухвалу суду першої інстанції від 18 січня 2010 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що даний спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства, при цьому суд першої інстанції вважав, що предметом спору у справі є визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування в сфері земельних відносин, проте даний спір не є спором на землю, оскільки позивачі не заявляють своїх прав на земельні ділянки, а вказують, що оспорюванні дії відповідача є незаконними та порушують права позивачів у інших сферах, зокрема права на безпечне довкілля, на здоров»я, на участь у місцевому самоврядуванні тощо. Крім того, апелянти вказують на те, що суд першої інстанції помилково та безпідставно прийшов до висновку, що дана справа не є публічно правовим спором і нібито то не підлягає під визначення справи адміністративної юрисдикції, яке наведене у п.1.ч.1 ст. 3 КАС України.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника позивача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами ч.2 цієї статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Поняття справи адміністративної юрисдикції визначено у ст. 3 зазначеного Кодексу, за приписами якої справа адміністративної юрисдикції це - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється у тому числі на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єкт владних повноважень це - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень ( ст.3 КАС України).

Наявність у субєкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосубєктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обовязків ( повноважень), необхідних для здійснення управлінською діяльності в тій чи інший сфері публічної влади.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

За приписами п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Рішенням Конституційного суду України від 01.04.2010 року у справі № 10-рп/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного Кодексу України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України, в аспекті конституційного подання:

положення ч.1 ст.143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування «вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції», слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб»єкти владних повноважень;

положення пунктів пунктів «а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного Кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб»єкти владних повноважень;

положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень /нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії/ дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб»єктом владних повноважень, пов»язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Колегія суддів вважає, що здійснення органами місцевого самоврядування розпорядження землями територіальних громад є їх владними управлінськими функціями.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначений спір є справою адміністративною юрисдикції і підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали були порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195-196, ст. 199, ст. 202, ст.205, ст. 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Ворошиловського районного суду м. Донецька від 18 січня 2010 року у справі № 2а-164/10/0508 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Донецької міської ради, Виконавчого комітету Донецької міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Флорія» про визнання дій незаконними, визнання незаконним та скасування рішення Донецької міської ради № 21/75 від 18.07.2008 року, визнання незаконними та скасування рішення Донецької міської ради № 27/130 від 23.01.2009 року, скасування рішення виконавчого комітету Донецької міської ради № 385/03 від 20.08.2008 року скасувати та направити справу до Ворошиловського районного суду м. Донецька - для продовження розгляду справи.

Вступна та резолютивна частина ухвали складена в нарадчій кімнаті і проголошена в судовому засіданні 12 травня 2010 року, в повному обсязі складена 17 травня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту складення її в повному обсязі.

Головуючий: С.В.Білак

Судді: Т.Г.Гаврищук

ОСОБА_12