Справа № 2а-14918/09/0570
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2010-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Буряк І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року справа №2а-14918/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2009 року у справі № 2а-14918/09/0570 відмовлено у задоволенні позову субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Пролетарському районі м. Донецька про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень № /0 від 13.08.2008 року, № /1 від 13.08.2008 року та № /1 від 13.089.2008 року у звязку з пропущенням строку звернення до адміністративного суду.

З зазначеною постановою Донецького окружного адміністративного суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду 1 інстанції як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права.

Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення по справі з наступних підстав.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що з 09.04.2008р. по 21.04.2008р. Державною податковою інспекцією в Пролетарському районі м. Донецька проведена планова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства СПД ОСОБА_2 за період з 01.01.2005 р. по 31.12.2007 р., за результатами якої складений акт від 12.05.2008 р. №720/17-3/НОМЕР_1.

Відповідно до висновків вказаного акту встановлені наступні порушення:

- п.4.1 ст.4, пп.5.1.7 п.5.1 ст.5 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168-97-ВР в частині заниження податкового зобов'язання на загальну суму 188 479,00 грн. за період з квітня 2005 р. по грудень 2007 р.;

- ст. 13 р. IV декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992р. №13-92,

- пп. 5.1.7 п. 5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334-94-ВР від 28.12.1994р. в частині завищення валових витрат у 2005р. на суму 289 197,00 грн., у 2006р. на суму 248 552,50 грн., у 2007р. - на суму 317 392,25 грн., що призвело до заниження оподатковуваного доходу на суму 755 141,75 грн. та заниженню податку на суму 102 516,25 грн.

На підставі зазначеного акту та за наслідками процедури адміністративного оскарження ДПІ в Пролетарському районі м. Донецька прийняті наступні податкові повідомлення рішення :

№ /1 від 13.08.2008р., згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану вартість у розмірі 282 718,50 грн., в тому числі 188 479,00 грн. за основним платежем та 94 239,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ /1 від 13.08.2008р., згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за податком з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у розмірі 102516,25 грн.;

№ /0 від 13.08.2008р., згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов'язання за податком на додану вартість у розмірі 12,00 грн., в тому числі 8,00 грн. за основним платежем та 4,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається із акту перевірки до перевірки не надано жодного первинного документу (книги обліку доходів та витрат за ф. 10, угоди, податкові накладні, видаткові та прибуткові накладні, виписки банку, акти виконаних робіт, акти приймання-передачі товарів, товарно-транспортні накладні). Із наданої газети «Курьер «ДН» № 422 за 22-28 лютого 2008 року, вбачається, що в ній розміщена обява наступного змісту: Утеряны бухгалтерские документы ОСОБА_3. Нашедшего прошу вернуть за вознаграждение» 222-00-42».

Суть спору полягає в тому, що позивач користувався пільгами з податку на додану вартість, проте під час перевірки документи, що підтверджують наявність пільги, надані не були.

Приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, відповідач не врахував, що позивач є інвалідом ВОВ першої групи безстроково, про що є дані в податковій інспекції в Пролетарському районі м. Донецька, де позивач перебуває на обліку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову СПД фізичної особи ОСОБА_2 у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду також не врахував стан позивача, те що він перебуває на диспансерному обліку в міській лікарні, як інвалід Великої Вітчизняної війни першої групи та потребує постійного догляду та лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.4 ст. 99 КАС України, якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 ст. 100 КАС України встановлено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Частиною 2 вказаної вище статті КАС України передбачено, що якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, які дають можливість визнати пропущення строку звернення до суду поважною.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час апеляційного розгляду представник відповідача не довів правомірність прийнятих спірних податкових повідомлень рішень, наполягаючи на застосуванні ч. 2 ст. 99 КАС України щодо пропущення строку звернення до адміністративного суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а потому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Керуючись статтями 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2009 року у справі 2а-14918/09/0570 за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Пролетарському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення скасувати.

Позов субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Пролетарському районі м. Донецька про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення № /1 від 13.08.2008 року, згідно якому визначено суму податкового зобовязання за податком на додану вартість у розмірі 282718,50 грн., у тому числі за основним платежем 188479,0 грн., за штрафними санкціями 94239,50 грн.; № /1 від 13.08.2008 року, згідно якого визначено суму податкового зобовязання за податком з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності розмірі 102516,25 грн.; № /0 від 13.08.2008 року, згідно якого визначено суму податкового зобовязання за податком на додану вартість у розмірі 12,0 грн., в тому числі за основним платежем 8,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 4,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: