Справа № 185/6492/16-а
Суддя: Перекопський М. М.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/6492/16-а
Провадження № 2-а/185/461/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо переведення ОСОБА_4 з пенсії за віком, яку вона отримувала згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв'язку із втратою годувальника; зобов'язати відповідача припинити пенсійні виплати ОСОБА_4 у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсійних виплат у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в районі міста Авдіївка Донецької області загинув її чоловік ОСОБА_5. 03.06.2016 року позивач звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". З 21 березня 2016 року позивачу призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника на двох дітей загиблого годувальника. З 03 липня 2016 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника отримує позивач, як дружина померлого, для якої його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, та мати померлого ОСОБА_4, яка досягла пенсійного віку. Позивач вважає, що ОСОБА_4 не набула права на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, оскільки вона не була на повному отриманні померлого і не одержувала від нього допомогу, що була постійним і основним джерелом засобів до існування. У зв'язку з тим, що відповідачем пенсію по втраті годувальника призначено і ОСОБА_4, пенсія призначена на 4 утриманців, що призвело до зменшення пенсії, яку отримує позивач та її діти.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях на заперечення відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у запереченні.

Третя особа ОСОБА_6 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що померлий під час бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 доводився позивачу чоловіком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року - батьком, а третій особі ОСОБА_4 - сином.

03 червня 2016 року позивач звернулася із заявою до відповідача про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (надалі по тексту Закон №1058-ІV).

З 21 березня 2016 року позивачу призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника на двох дітей згідно Закону №1058-ІV.

З 01 липня 2016 року пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначена на чотирьох утриманців рівними частками.

У відповідності до ч.1 ст.36 Закону №1058-ІV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Відповідно до ст.37 вказаного Закону, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Як визначено статтею 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992р., пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) внаслідок участі у бойових діях у мирний час, які є непрацездатними та перебували на утриманні загиблого (померлого) годувальника (при цьому дітям та іншим особам, зазначеним в абзаці другому статті 30 цього Закону, незалежно від того, чи перебували вони на утриманні загиблого (померлого) годувальника), - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї. Якщо на утриманні загиблого (померлого) годувальника перебували двоє і більше членів сім'ї, пенсія призначається у розмірі 90 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника, що розподіляється між ними рівними частками, але не менше ніж 40 процентів на кожного непрацездатного члена сім'ї.

Оскільки розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника згідно Закону №1058-ІV був більшим, ніж розмір відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", позивачу з 21 березня 2016 року було призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника на двох дітей саме відповідно до закону, який давав більшу пенсію. На підставі заяви позивача від 14 червня 2016 року позивачу було виділено долю як дружині, яка зайнята доглядом за дітьми померлого годувальника, які не досягли 8 річного віку, і не працює.

Третя особа ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуває на обліку у відповідача з 04 квітня 2001 року та отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи, а з 19 жовтня 2015 року переведена на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV. На підставі заяви ОСОБА_4 від 10.06.2016 року, їй було виділено долю в пенсії у зв'язку з втратою годувальника, як матері загиблого ОСОБА_5

Відповідно до абз.2 ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно ст. 5 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, в даному випадку Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є спеціальним по відношенню до Закону №1058-IV щодо виду пенсії ОСОБА_4

Таким чином, третя особа ОСОБА_4 набула право на пенсію по втраті годувальника як непрацездатна мати військовослужбовця, який загинув в період проходження служби, тому набуття нею такого права не залежить від перебування на утриманні годувальника і вона має право на долю у пенсії, яка призначена за законом, який визначає більший розмір пенсії.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо призначення третій особі ОСОБА_4 пенсії по втраті годувальника були правомірними, а доводи позивача зводяться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства України, а тому суд приходять до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_4, про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки .

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду виготовлено 19 серпня 2016 року.

Суддя М. М. Перекопський