Справа № 154/432/16 2-а/154/11/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Справа № 876/2445/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Володимиро-Волинського міського суду Волинської області з адміністративним позовом до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та обмеження її розміру і зобов'язання вчинити певні дії.

3 березня 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку його пенсії за вислугою років та зобов'язати Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати йому пенсію із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Волинської області № 18-119 вих. від 23.02.2016 року відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), виходячи із розрахунку 90 % від середньомісячного заробітку, який склав 13215,72 грн.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років та обмеження її розміру. Зобов'язано Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України перерахувати позивачу пенсію із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Волинської області № 18-119 вих. від 23.02.2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 23 грудня 2010 року, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного середнього заробітку в розмірі 13215,72 гривень, починаючи з 29.02.2016 року, без обмежень граничного розміру пенсії.

Не погодившись з прийнятою постановою в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати в зазначеній частині та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, ст.ст. 17, 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Представники сторін у судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 26 січня 2009 року перебуває на обліку у Володимир-Волинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію за вислугою років обчислену відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Ця обставина підтверджена довідкою № 555 від 12 лютого 2016 року (а.с. 48).

У зв'язку з підвищенням посадових окладів прокурорсько-слідчих працівників, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», 19.01.2016 року він звертався до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії, надавши відповідну довідку прокуратури Волинської області про розмір нового середньомісячного заробітку, який склав 9536,64 грн.

Просив перерахувати йому пенсію у розмірі 90% середньомісячного заробітку (9536,64 * 0,90 = 8582,97 грн.), тому що вона була призначена і виплачувалась ще до внесення відповідних змін у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Проте, Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України листом № 5/В-02 від 01.02.2016 року відмовило йому здійсненні перерахунку пенсії.

Крім того, під час розгляду справи судом, прокуратурою Волинської області йому було надано нову довідку № 18-119 вих. від 23.02.2016 року, згідно якої його середньомісячна заробітна плата склала 13215,72 грн. (перерахунок зроблено у зв'язку з прийняттям постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 року).

29 лютого 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, надавши відповідну довідку прокуратури Волинської області про розмір нового середньомісячного заробітку, який склав 13215,72 грн.

Просив перерахувати йому пенсію у розмірі 90% середньомісячного заробітку в сумі 13215,72 грн., тому що вона була призначена і виплачувалась ще до внесення відповідних змін у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Проте, Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України листом № 52/В-02 від 01.03.2016 року відмовило йому здійсненні перерахунку пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується висновками суду першої інстанції про незаконність відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії з таких підстав.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХII) (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VI) внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХII, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХII у редакції Закону № 3668-VI прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011 року положення ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХII щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VI.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХII, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VI змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХII, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлена та обставина, що вищевказані закони стосуються виключно порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Така ж правова позиція знайшла своє закріплення і у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справі № 21-420а13.

Також слід окремо зазначити те, що згідно норми ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХII позивач мав право звернутися з вимогою до УПФ про перерахунок пенсії з 28.01.2015 року, тобто після настання обставин, що стали передумовою такого перерахунку.

Відмовляючи позивачу у перерахунку призначеної йому пенсії та в обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач посилався на положення п. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року (далі - Закон № 11697-VII) та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року (далі - Закон № 213-VIII).

Відповідно до п. 2 ст. 86 Закону № 11697-VII пенсія працівникам прокуратури призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачає, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Дані правові норми регламентують пенсійне забезпечення працівників прокуратури у яких право на призначення пенсії виникло відповідно до Закону № 213-VIII, а як встановлено у справі, пенсія позивачу призначена у відповідності до положень ст. 50-1 Закону № 1789-ХII.

В даному випадку суд першої інстанції слушно зазначає, що при відмові позивачу у перерахунку пенсії відповідач застосовував нові положення до правовідносин, які виникли до їх прийняття та суттєво звужують право на пенсійне забезпечення.

Стаття 22 Конституції України, передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вирішуючи питання про те, яку правову норму потрібно застосовувати до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду України, які викладені у постановах Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року (справа № 127/11720/14а) та від 10 грудня 2013 року (справа № 21-348а13).

Відповідно до зазначених постанов, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в частині відмови в проведенні перерахунку пенсії та зобов'язання провести такий у відповідності до ст. 50-1 Закону № 1789-ХII у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (в редакції, що діяла на час призначення пенсії).

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду в частині щодо задоволення позовних вимог про здійснення перерахунку з урахуванням 90 % суми місячного середнього заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Волинської області № 18-119 від 23 лютого 2016 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що при вирішенні справи по суті судом першої інстанції було зобов'язано Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести позивачу перерахунок та виплату пенсії виходячи з розміру середньої заробітної плати 13215,72 грн.

Втім, відповідно до п. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналіз наведеного законодавства надає підстави стверджувати, що суди не можуть втручатися у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень, поки ним не буде реалізована його виключна компетенція, а тому зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 90 відсотків із суми середньої заробітної плати 13215,72 грн., тобто у конкретизованому розмірі є порушенням виключного права органу на реалізацію його повноважень.

Також суд першої інстанції безпідставно зобов'язав відповідача здійснювати перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, без обмеження граничного розміру пенсії, адже позивач такої вимоги при поданні позову та у заяві про уточнення позовних вимог (а.с. 54) не заявляв.

Слід зазначити, що і у заяві до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 29 лютого 2016 року (а.с. 54) позивач не вимагав здійснити йому перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру.

Враховуючи те, що відмова відповідача у здійсненні позивачу перерахунку пенсії була обґрунтована виключно відсутністю права на такий перерахунок, що відповідач фактично не здійснював жодних дій щодо перерахунку пенсії позивачу на підставі його звернення, не оцінював надану позивачем довідку про розмір заробітної плати, не визначав нового розміру пенсії, не змінював відсотки середнього заробітку, з яких обраховувалася раніше призначена пенсія, та не обмежував максимального розміру пенсії, яка має йому виплачуватися, колегія суддів приходить до висновку, що доказуванню підлягають виключно обставини, з якими пов'язана відмова позивачу у здійсненні такого перерахунку.

Таким чином, є підстави для висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача вчинити дії із зазначенням конкретного відсотку середнього заробітку, з розрахунку якого має бути здійснено перерахунок пенсії позивачу, а також в частині незастосування максимального розміру пенсії є безпідставними, оскільки щодо згаданих вимог відповідач на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом ніяких протиправних дій чи бездіяльності не допускав та жодного рішення не приймав. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях і домислах, а також тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте ймовірно можуть мати місце у майбутньому. Задоволення таких вимог може спричинити втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду щодо вчинення дій з перерахунку пенсії, що судом першої інстанції враховано не було.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 березня 2016 року у справі № 154/432/16 змінити, виключивши з третього абзацу резолютивної частини розмір середнього заробітку в сумі 12215,72 гривень та вказівку про перерахунок без обмежень граничного розміру пенсії.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Л.Я. Гудим

Р.Й. Коваль

Повний текст виготовлено 16 серпня 2016 року.