Справа № 2а-7448/12/2070
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"10" серпня 2016 р. м. Київ К/800/7921/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонне депо Куп'янськ» до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про скасування рішень, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2012 року Державне підприємство «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонне депо Куп'янськ» звернулося в суд з позовом, у якому просило скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області від 11 травня 2012 року №№ 288, 289, 290, 292, 294, 295, 296, 298, 299, 300, 301.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивачем подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, просить таку залишити без задоволення.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суди встановили, що Вагонне депо Куп'янськ є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Південна залізниця», перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області за реєстраційним номером 0021.

Управлінням Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області було проведено планову перевірку Вагонного депо Куп'янськ щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, контроль за нарахування та сплатою яких покладено на Пенсійний фонд України, а також достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 1 січня 2002 року по 22 серпня 2011 року, про що складено акт від 9 вересня 2011 року № 59.

За результатами перевірки Управлінням Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області 11 травня 2012 року на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) були прийняті рішення про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду: № 287 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1421,06 гривень та нарахування пені в розмірі 14,21 гривень за період з 20 жовтня 2004 року по 29 листопада 2004 року; № 288 про застосування штрафних санкцій в розмірі 166,20 гривень та нарахування пені в розмірі 6,11 гривень за період з 20 лютого 2004 року по 25 лютого 2004 року; № 289 про застосування штрафних санкцій в розмірі 362,28 гривень та нарахування пені в розмірі 25,22 гривень за період з 22 листопада 2004 року по 29 листопада 2004 року; № 290 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1484,18 гривень та нарахування пені в розмірі 73,41 гривень за період з 20 січня 2005 року по 25 січня 2005 року; № 291 про застосування штрафних санкцій в розмірі 2654,66 гривень та нарахування пені в розмірі 53,09 гривень за період з 20 квітня 2005 року по 22 січня 2005 року; № 292 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1790,49 гривень та нарахування пені в розмірі 304,18 гривень за період з 20 червня 2005 року по 7 липня 2005 року; № 293 про застосування штрафних санкцій в розмірі 2300,64 гривень та нарахування пені в розмірі 43,51 гривень за період з 21 листопада 2005 року по 21 листопада 2005 року; № 294 про застосування штрафних санкцій в розмірі 489,43 гривень та нарахування пені в розмірі 4,89 гривень за період з 20 лютого 2006 року по 21 лютого 2006 року; № 295 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1085,27 гривень та нарахування пені в розмірі 10,85 гривень за період з 20 серпня 2007 року по 21 серпня 2007 року; № 296 про застосування штрафних санкцій в розмірі 37,83 гривень та нарахування пені в розмірі 1,51 гривень за період з 20 листопада 2008 року по 24 листопада 2008 року; № 297 про застосування штрафних санкцій в розмірі 441,44 гривень та нарахування пені в розмірі 8,83 гривень за період з 20 січня 2008 року по 22 січня 2009 року; № 298 про застосування штрафних санкцій в розмірі 33,31 гривень та нарахування пені в розмірі 0,33 гривень за період з 20 жовтня 2008 року по 21 жовтня 2009 року; № 299 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1233,58 гривень та нарахування пені в розмірі 98,69 гривень за період з 20 січня 2011 року по 28 січня 2011 року; № 300 про застосування штрафних санкцій в розмірі 48,88 гривень та нарахування пені в розмірі 1,47 гривень за період з 20 грудня 2004 року по 23 грудня 2004 року; № 301 про застосування штрафних санкцій в розмірі 930,15 гривень та нарахування пені в розмірі 9,30 гривень за період з 20 серпня 2007 року по 21 серпня 2007 року.

Зазначені рішення були оскаржені до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Рішенням начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 8 червня 2012 року № 9753-07/20 скарга задоволена частково. Рішення начальника Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області від 11 травня 2012 року №№ 287, 291, 293, 297 скасовані, а рішення від 11 травня 2012 року №№ 288, 289, 290, 292, 294, 295, 296, 298, 299, 300, 301 - залишені без змін, а тому Державне підприємство «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонне депо Куп'янськ» звернулося до суду з цим позовом, у якому просить скасувати вказані рішення відповідача.

Задовольняючи позов суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскільки оспорювані рішення прийняті Управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області після 1 січня 2011 року, дати набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), яким було скасовано відповідальність страхувальника за вчинення відповідних дій (бездіяльності) за період з 2002 року по 2010 рік, то не може вважатися законним притягнення до відповідальності особу на підставі норми, яка втратила чинність на момент винесення рішення про притягнення до відповідальності та є свідченням про порушення відповідачем принципу зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, що є підставою для скасування оспорюваних рішень.

Так, з 1 січня 2004 року відносини, які виникають між суб'єктами щодо загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом № 1058-ІV.

Стаття 20 Закону № 1058-IV визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків. Абзацом першим частини 6 цієї статті встановлено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до частини 1 статті 106 Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011 року, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті Закону № 1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011 року, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених частиною 3 статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV, який діяв до 1 січня 2011 року, було встановлено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду України, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року Законом № 2464-VI наведена вище норма матеріального права була виключена.

Водночас згідно абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року,

в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених положень законодавства дає колегії суддів Вищого адміністративного суду України підстави для висновку про можливість застосування до страхувальників штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхових внесків із нарахуванням пені й після 1 січня 2011 року, якщо вони нараховані на суму заборгованості, що виникла в період дії пункту 2 частини 9 статті 106 Закону № 1058-IV.

Таким чином, при вирішенні цього спору суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечував проти наявності у нього перед Управлінням Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області відповідної заборгованості у певний період, вказуючи, що це не було взято до уваги відповідачем.

Ці обставини судами не перевірялись і суми у відповідний період, на які відповідачем нараховані штраф і пеня, не встановлювались.

За приписами частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд. Під час нового розгляду справи слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати обставини, які підлягають доведенню в судовому процесі відповідно до предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року у справі за позовом Державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Вагонне депо Куп'янськ» до Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області про скасування рішень - скасувати, а справу - направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.