Справа № 822/740/16
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/740/16

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

09 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Дмитрієвої А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №41134-17 від 15.10.2015 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та, за обставин викладених в ній, просив суд задовольнити її, а постанову суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено, що ОСОБА_5 з 19.05.2012 року, на праві власності належить автомобіль марки "MERCEDES-BENZ S 350", 2010 року випуску, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 3498 куб. см., відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У місті Хмельницькому транспортний податок встановлено рішенням Хмельницької міської ради від 21 січня 2015 року № 2 "Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Хмельницькому та втрату чинності рішень міської ради".

Листом Головного управління ДФС у Хмельницькій області за №2988/7/22-01-17-01-14 від 18.03.2016 року ДПІ у м. Хмельницькому надано інформацію отриману від Управління Державної автомобільної інспекції у Хмельницькій області про фізичних та юридичних осіб, які мають у власності легкові автомобілі, що використовуються до 5-ти років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см станом на 01.03.2015 року.

Згідно з податковим повідомленням - рішенням форми "Ф" № 41134-17 від 15.10.2015 року, Державна податкова інспекція у м. Хмельницькому, відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) та п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст.267 ПК України, визначила позивачу 25000 грн. податкового зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у порушення вимог п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 ПК України, виніс оскаржуване повідомлення рішення після 01.07.2015 року - 15.10.2015 року, а також з того, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, і ці податки і збори не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Так, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким, згідно зі ст. 267 ПК України, введено новий вид обов'язкового платежу - транспортний податок.

Так, відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Як встановлено з матеріалів справи, транспортний засіб, який належить позивачу на праві власності, використовується ним з 17.11.2011 року, тобто, на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, менше ніж 5 років, і має об'єм циліндрів двигуна 3498 куб.см, тобто більше ніж 3000 куб см. Таким чином, транспортний засіб позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком відповідно до п. 267.2 ст.267 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) , а позивач є платником такого податку.

Висновки суду першої інстанції про те, що транспортний засіб позивача не є об'єктом оподаткування транспортним податком з огляду на дату його виготовлення, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Отже, вказаною нормою права визначено ознаки, які характеризують об'єкт оподаткування і такою ознакою є період використання транспортного засобу. При цьому, поняття "використання" транспортного засобу та "виготовлення" транспортного засобу неможливо визнати тотожними враховуючи наступне.

Згідно з пп. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про дорожній рух", п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і мопедів, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1996 (із змінами та доповненнями), забороняється експлуатація незареєстрованих транспортних засобів.

Таким чином, експлуатація транспортних засобів в Україні дозволяється лише за умови їх державної реєстрації. При цьому, колегія суддів вважає, що поняття "експлуатація" транспортного засобу та "використання" транспортного засобу є тотожними, оскільки вказують на фактичну експлуатацію (використання) транспортного засобу за його технічним призначенням.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо обставин встановлених у справі.

Таким чином, оскільки, транспортний засіб позивача вперше зареєстрований 17.11.2011, то, згідно з наведеними вище нормами законодавства, ця дата вважається початком його використання, та відповідно підлягає врахуванню для визначення об'єкта оподаткування транспортним податком.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у 2015 році транспортний засіб позивача був об'єктом оподаткування транспортним податком.

Крім того, посилання позивача на порушення принципу стабільності в частині внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки ця норма передбачає внесення змін щодо існуючих податків та зборів не пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, натомість податок на майно є новим видом податку, увведеним у 2015 році.

Водночас, будь-яких змін до ПК України на момент винесення податкового повідомлення-рішення внесено не було, норми ст.267 ПК України були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а отже підлягають застосуванню.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Водночас, п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому обов'язок сплати транспортного податку покладено на його платників, починаючи з 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Відтак, законодавець, визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28.12.2014 р.

При цьому, Закон № 71-VІІІ не визнаний неконституційним, тому підлягає застосуванню. Крім того, саме цей закон прийнятий пізніше у часі за норми ст. 4 ПК України, тому при подоланні колізії положень нормативно-правового (их) акту (ів) рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто Закону № 71-VІІІ.

Що стосується твердження суду першої інстанції щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення у зв`язку з порушенням відповідачем строків його направлення, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки порушення встановлених строків направлення податкового повідомлення-рішення не звільняє позивача від сплати транспортного податку. Таким чином, з урахуванням принципу пропорційності, транспортний податок підлягає сплаті.

Крім того, термін направлення позивачу податковим органом оскарженого податкового повідомлення-рішення не змінює обсягу його законних прав та обов`язків, оскільки перебіг строку як для сплати податку, так і для оскарження такого рішення, починається з дня, наступного за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 серпня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.