Справа № 804/2602/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2016 р.Справа №804/2602/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВерба І.О.
при секретарі судового засіданняЧмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання дій неправомірними та скасування реєстраційної дії, -
10 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», у якому позивач, із урахуванням уточнень (а.с.42-45), просить:
- визнати неправомірними дії державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо проведення державної реєстрації обтяження іпотекою нежитлового приміщення площею 536,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 5584646, за реєстраційним номером в державному реєстрі іпотек №3848190 від 4 грудня 2012 року;
- скасувати дію державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 4 грудня 2012 року щодо проведення державної реєстрації обтяження іпотекою нежитлового приміщення площею 536,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, номер РПВН: 5584646 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням;
- відступлення прав за іпотечним договором здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи до якого додається текст змін і додаткових відомостей, внесених до іпотечного договору (договір, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором або передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної);
- необхідною підставою для внесення відомостей є повідомлення іпотекодержателя;
- текст змін і додаткових відомостей, внесених до іпотечного договору може бути викладений у формі договору, що підтверджує відступлення прав за іпотечним договором;
- для оформлення правовідносин мають бути: договір про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; додаток до договору про передачу прав за іпотечними договором від 28.11.2012 з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яким передбачено перехід право вимоги за іпотечним договором з позивачем; договір про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 з ТОВ «Кредитні ініціативи»; додаток до договору про передачу прав за іпотечними договором від 28.11.2012 з ТОВ «Кредитні ініціативи», яким передбачено перехід право вимоги за іпотечним договором з позивачем;
- відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами;
- з копій договорів про передачу прав за іпотечними договором від 28.11.2012 року та додатків до них не вбачається, що дані договори складені у формі єдиного документу, оскільки в текстах відсутні відомості щодо кількості аркушів у прошитому (прошнурованому) документі із зазначенням підписів представників сторін договору, скріплених їх печатками;
- з вказаних документів неможливо встановити посвідчення приватним нотаріусом додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 28.11.2012 року з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 28.11.2012 року з ТОВ «Кредитні ініціативи» одночасно з нотаріальним посвідченням зазначеного договору;
- в матеріалах реєстраційної справи відсутні документи, зокрема письмове повідомлення боржника іпотекодержателем про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням;
- в повідомленні про зміну іпотекодержателя є незаповненим;
- наявне повідомлення про відступлення датоване 14.12.2012 року, однак, воно не може бути взяте до уваги, оскільки: по-перше, п'ятиденний строк для його направлення пропущений (договір укладено 28.11.2012); по-друге, вказаний документ відсутній в матеріалах реєстраційної справи на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуване рішення;
- згідно із пунктом 5 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек №410 державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором. Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення та спрощення процедури державної реєстрації земельних ділянок та речових прав на нерухоме майно» 4 липня 2012 року N 5037-VI статтю 15 Закону №1952-IV доповнено новою частиною дев'ятою наступного змісту: «Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії»;
- згідно з пунктом 1 розділу II Закону №5037-VI, останній набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 1 і 3 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2013 року, та абзаців четвертого - шостого підпункту 12 пункту 4 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2014 року. Вказаний закон набрав чинності 08.08.2012 в частині доповнення частиною дев'ятою Закону №1952-IV;
- нотаріальна дія щодо реєстрації обтяжень згідно з договорами про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 мала вчинятися нотаріусом, яким було посвідчено зазначений договір. Приписи Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек №410 не можуть нівелювати Закон №1952-IV і застосуванню Тимчасовий порядок підлягає виключно в тій частині, що не суперечить закону;
- за таких обставин, у відповідача станом на час прийняття оскаржуваного рішення були відсутні повноваження для вчинення реєстраційних дій щодо реєстрації обтяження згідно з договором про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року в контексті частини 6 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;
- відповідно до пункту 5 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;
- згідно із статтею 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є необхідною для їх здійснення;
- у порушення вищевказаних вимог закону ні ПАТ «Омегабанк» (первинний кредитор), договір про відступлення права вимоги від 28.11.2012, ні ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (наступний кредитор), ні ТОВ «Кредитні ініціативи» (нібито новий кредитор) не повідомили позивача належним чином про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором та не надали належних доказів;
- правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові;
- у первісного, наступного та нібито нового кредитора відсутні додатки №1 (реєстр заборгованості, а саме: їх копії, завірені згідно з вимогами чинного законодавства або оригінал, які б містили підписи уповноважених осіб і печатки обох сторін договору факторингу) до договорів факторингу із зазначенням кредитного договору від 28.09.2006 № 691-Ф, якими б було передбачено перехід права вимоги від первісного до нібито нового кредитора за кредитним договором. Витяги з додатків №1 (реєстр заборгованості) до договорів факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не містить печатки та підпису уповноваженої особи первісного кредитора, тому факт уступки права вимоги від первісного кредитора до нібито нового кредитора є недоведеним, що є підставою для висновку, що договори факторингу в частині переходу права вимоги за кредитним договором з позивачем взагалі не укладено. Також нібито новим кредитором не надано акти приймання-передачі документів за кредитним договором з позивачем відповідно до положень договорів факторингу;
- кредиторами не надано первинних бухгалтерських документів (виписки по рахункам, які містить дані, що 28.11.2012 року на рахунок первісного кредитора було зараховано відповідну суму), які підтверджують отримання грошових коштів первісним кредитором від наступного та наступним від нібито нового за уступку права вимоги за кредитним договором з позивачем.
Щодо строків звернення до суду позивач зазначив, що дізнався про порушення своїх прав 20.04.2016 року при отриманні Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №57763999.
З огляду на викладене та не встановивши обставин, при яких позивач мав би раніше дізнатись про вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, суд дійшов висновку про не пропущення строку звернення до суду позивачем, який триває з дати, коли позивач дізнався про порушення його прав.
Відповідач проти позову письмово заперечив, зазначивши наступне:
- обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством. При цьому такій реєстрації підлягає як іпотека, що виникає відповідно до договору, так і іпотека на підставі закону або рішення суду (включаючи податкову заставу, предметом якої є нерухоме майно);
- Державний реєстр іпотек - це єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної. Держателем Реєстру був Мін'юст, що забезпечував ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру був державне підприємство «Інформаційний центр» Мін'юсту, що відповідав за збереження єдиної комп'ютерної бази даних Реєстру. Реєстраторами були державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру, здійснювали державну реєстрацію іпотек, відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду, приймають запити, видають завірені витяги з Реєстру та виконують інші функції, передбачені Тимчасовим порядком;
- внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснювалися реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду;
- відповідно до пункту 5 Тимчасового порядку державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором. Враховуючи вищевикладене, на думку Мін'юсту України, Тимчасовим порядком не передбачено обов'язкового внесення змін та виключення запису з Державного реєстру іпотек тільки реєстратором, який вносив відомості про обтяження майна іпотекою, чи реєстратором, який вносив відомості про відступлення прав за іпотечним договором. Внесення змін і додаткових відомостей до запису здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи;
- нотаріус не є учасником зазначених правовідносин, не є учасником кредитного договору та договору іпотеки, нотаріус не є зобов'язаним за договірними стосунками, не отримував майно чи кошти за кредитним договором. Компетенцією нотаріальних органів є вчинення нотаріальних дій за укладеними правочинами між учасниками та проведенням реєстраційних дій за визначеною процедурою. Реєстрація обтяжень майна іпотекою є визначеною процедурою за законодавством. Процедури реєстрації виконані у повній відповідності до норм, які діяли на момент проведення реєстраційних дій;
- заявником буди надалі відповідні повідомлення, договір купівлі-продажу прав вимоги. Вважаю, що дія реєстратора по внесенню змін до запису про іпотеку вчинена у повній відповідності до норм, які діяли на момент внесення змін до запису.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2006 року між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Омегабанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №691-Ф (а.с.7-10).
В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позичальником та банком було укладено договір іпотеки від 28.09.2006 року №691-Ф/ІП-1, відповідно до якого, в іпотеку було передано приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, поз. 1-31 (а.с.11-14).
28.09.2006 року приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. у зв'язку із посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження вказаного майна (а.с.14).
28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу про відступлення права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. (а.с.26).
28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечними договорами за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», договір посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В. (а.с.27).
04.12.2012 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 здійснила обтяження іпотекою нежилого приміщення, в житловому будинку літ.А-9 на І поверсі не житлове приміщення №169 поз. 1-31 загальною площею 536,40 кв.м, ганки, літ.а.а'. Примітка: збільшення загальної площі по приміщенню №169 на 4,6 кв.м та зменшення кількості позицій за рахунок переобладнання узаконено технічним висновком ІДАБК №638/6 від 03.05.2006, адреса: АДРЕСА_2, номер РПВН: 5584646, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яку оформив рішенням в Державному реєстрі іпотек, запис за реєстраційним номером в Державному реєстрі іпотек №3848190 від 04.12.2012 11:24:59.
Правомірність вчинення вказаної реєстраційної дії приватного нотаріуса ОСОБА_4 оскаржується позивачем у цій справі.
В постанові від 14 червня 2016 року Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України висловили правову позицію у справі за позовом ОСОБИ_2 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Молдованової Галини Миколаївни, держреєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Сипчу Крістіни Миколаївни, ДРСУ, Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ТОВ «Сол-Істейт», про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, відповідно до якої:
- враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.
Відповідно до частини 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.
Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Вирішуючи спір по суті та не закриваючи провадження у справі, суд відходить із наступного, наводячи такі мотиви.
Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Після одержання позовної заяви суддя з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.
Згідно пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. В цій категорії спорів передбачено, що хоча б однією із сторін такого спору повинен бути суб'єкт владних повноважень.
Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.
У випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.
Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.
У випадку, якщо особа у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій (щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору), то така особа не знаходиться «при здійсненні управлінських функцій», та не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України необхідних ознак суб'єкта владних повноважень.
Приватний нотаріус в заявленому спорі здійснив функцію суб'єкта державної реєстрації прав, відповідно до повноважень, встановлених законом, отже, заявлений спір згідно визначених позивачем позовних вимог відповідає критеріям адміністративного, поряд з цим, під час вирішення такого спору суд має надати оцінку виключно діям та рішенню суб'єкта владних повноважень, не втручаючись в оцінку цивільно-правових правовідносин.
Таким чином, в цій справі суд не вирішує питання невиконання або неналежного виконання сторонами договору цивільно-правових зобов'язань, отже, підстав розгляду цієї справи у межах заявлених позовних вимог за правилами цивільного судочинства суд не вбачає.
Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Предметом спору в цій справі є внесення 04.12.2012 року державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_4 змін до відомостей Державного реєстру іпотек про обтяження, а саме, опис змін:
- підстава обтяження: договір про відступлення прав за іпотечними договорами, 6970, 28.11.2012 року, ПН КМНО Заєць І.О. змінено на договір про передачу прав за іпотечним договором, 2187, 28.11.2012 року, приватний нотаріус Мироник О.В.;
- об'єкт обтяження: нежиле приміщення, в житловому будинку літ.А-9 на І поверсі не житлове приміщення №169 поз.1-31 загальною площею 563,40 кв.м., ганки літ.а.а.'. Примітка: збільшення загальної площі по приміщенню №169 на 4,6 кв.м. та зменшення кількості позицій за рахунок переобладнання узаконено технічним висновком ІДАБК №638/6 від 03.05.2006 року, адреса: АДРЕСА_2, номер РПВН 5584646;
- підстава: договір про передачу прав за іпотечним договором, 2187, 28.11.2012 року, приватний нотаріус Мироник О.В.
Доводами позивача щодо протиправності реєстрації обтяження іпотекою нежитлового приміщення заявлено неналежна якість наданих документів згідно правил інструкції та діловодства та неможливість здійснення реєстраційної дії без вчинення нотаріальної дії відповідачем.
Відповідно до статті 4 частини 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року (у редакції, дійсній станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1952-IV) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.
Частиною 1 статті 9 Закону №1952-IV передбачено, що державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж юридичної роботи не менш як два роки. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 9 Закону №1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
При цьому, відповідно до частини 2 статті 9 Закону №1952-IV нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.
Таким чином, нотаріуси, як спеціальні суб'єкти, уповноважені приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також про відмову в такій державній реєстрації.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05.06.2003 року правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Згідно із частиною 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII від 02.09.1993 року нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).
Відповідно до частини 9 статті 15 Закону №1952-IV державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.
Крім того, абзацом 3 частини 5 статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.
Тобто, з урахуванням особливостей даної справи, посвідчуючи договір про передачу прав за іпотечним договором, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., повинна була одночасно внести зміни до відповідного запису у Державному реєстрі іпотек. Разом з цим, зміни до запису у Державному реєстрі іпотек на підставі наведеного договору було внесено не одночасно, а лише 04.12.2012, при цьому іншим нотаріусом - ОСОБА_4
Однак, враховуючи, що відповідач не вчиняв жодної з перелічених у статті 34 Закону України «Про нотаріат» №3425-XII від 02.09.1993 року нотаріальних дій з об'єктом нерухомості, зокрема, не посвідчував договір про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року, то відповідач не мав передбачених законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна.
З вище викладеного вбачається, що норми абзацу 3 частини 5 статті 3, частини 9 статті 15 Закону №1952-IV мають імперативний характер і підлягають обов'язковому виконанню.
Крім того, відповідно до пункту 17 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек №410 від 31.03.2004 року (далі - Тимчасовий порядок), внесення змін і додаткових відомостей до запису здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи.
Тобто, новий іпотекодержатель - ТОВ «Кредитні ініціативи» з урахуванням вимоги Закону №1952-IV про одночасність посвідчення договору та реєстрації обтяження, повинен був відразу після засвідчення договору про передачу прав за іпотечним договором звернутися до Мироник О.В. з відповідним повідомленням про реєстрацію змін обтяження нерухомого майна іпотекою, однак цього не зробив.
Пункт 55 частини 1 статті 24 Закону №1952-IV містить таку підставу для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень як «заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію».
При цьому, частина 2 статті 24 Закону №1952-IV передбачає, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Тобто наведена частина статті передбачає обов'язок відповідача приймати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень за наявності на це підстав, зокрема передбачених наведеною вище частиною 1 статті 24 Закону №1952-IV.
Нотаріус, при здійсненні ним функцій державного реєстратора прав, позбавлений можливості на власний розсуд обирати інший спосіб поведінки, при наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, передбачених статтею 24 Закону №1952-IV.
Проведення нотаріусом, як державним реєстратором, державної реєстрації прав та їх обтяжень, за наявності передбачених Законом №1952-IV підстав для відмови у її проведенні є протиправною.
Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 2 лютого 2016 року по справі №821/2070/15-а.
З огляду на викладене є обґрунтованим та підлягає задоволенню позовна вимога про скасування державної реєстрації змін до запису у Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер обтяження 3848190, зареєстрованої 04.12.2012 року 11:24:59 реєстратором Приватним нотаріусом ОСОБА_4
Поряд з цим, не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації, оскільки такі дії є складовою частиною саме реєстраційної дії, та належним способом захисту порушеного права є саме оскарження вказаної реєстраційної дії.
У відповідності до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача суму судового збору у розмірі 551,20 грн. у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання дій неправомірними та скасування реєстраційної дії - задовольнити частково.
Скасувати державну реєстрацію змін до запису у Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер обтяження 3848190, зареєстрованих 04.12.2012 року 11:24:59 реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 2 серпня 2016 року.

Суддя І.О. Верба