Справа № 760/9242/16-а
Суддя: Шевченко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/9242/16-а
Провадження № 2-а/760/865/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року, 11 годин 45 хвилин, м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспекторів патрульної поліції в м. Києві Управління патрульної служби у м. Києві Задорожного Віталія Євгеновича та Гавенка І. В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі та визнання незаконною примусову евакуацію транспортного засобу і зобов'язання повернути грошові кошти, прийняв таку постанову.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

20.05.2016 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 316174 від 03.05.2016, визнати незаконною примусову евакуацію його автомобіля BMV 5251, державний номер НОМЕР_1 на штраф майданчик і повернути з Державного чи іншого визначеного законом бюджету, кошти в сумі 1426 грн., сплачені за послуги евакуатора та зберігання автомобіля на штрафмайданчику, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.05.2016 був похорон батька його друга ОСОБА_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, він допомагав йому з похованням, та знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, сидів у своєму автомобілі, який не здійснював рух, та чекав свого товариша, оскільки ОСОБА_4 повинен був перевезти його транспортний засіб до нього додому.

Позивач просив врахувати, що проживає в районі 300 м від пров. Гучного, але не поїхав додому на транспортному засобі, розуміючи, що знаходиться у стані алкогольного сп'яніння.

Однак, в цей час до його транспортного засобу підійшли патрульні поліцейські УПП у м. Києві - Гавенко І. В. та Задорожний В. Є., які перевіривши документи на транспортний засіб та його паспорт громадянина України, почали вимагати від нього посвідчення водія для складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення, оскільки він перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Позивач зауважив, що посвідчення водія він уповноваженим працівникам поліції не надав, так як транспортний засіб не здійснював рух, не був заведений, а перебування в ньому без посвідчення водія не заборонено законом.

ОСОБА_1 стверджував, що не заперечує факт алкогольного сп'яніння, але заперечує факт керування транспортним засобом у такому стані.

Однак, незважаючи на надані його пояснення, відповідач склав протокол у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП серії АП 2 № 471631, який він не підписував, так як не погоджувався з його змістом.

12.05.2016 на його адресу була направлена оскаржувана постанова серії ПС2 № 316174 від 03.05.2016, зі змісту якої випливає, що він керуючи транспортним засобом BMV 5251, державний номер НОМЕР_1 о 20 год. 30 хв. у м. Києві по пров. Гучному, 5 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статтею 126 КУпАП, оскільки при собі не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив підпункт «а» пункту 2.1. ПДР.

ОСОБА_1 вважає, що постанова у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності сері ПС 2 № 316174 від 03.05.2016 є незаконною та безпідставною, оскільки при розгляді справи не було з'ясовано та доведено обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 126 КУпАП.

Також, просив врахувати, що під час розгляду справи відповідачем не було всебічно, повно та об'єктивно з'ясовано всі обставини справи, а тому рішення інспектора патрульної поліції в м. Києві УПП у м. Києві Задорожного В. Є. є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, просив звернути увагу, що внаслідок вищезазначених обставин, поліцейські викликали евакуатор та здійснили примусову евакуацію його транспортного засобу на штраф-майданчик, у зв'язку з чим завдали йому матеріальних збитків у розмірі 1 426 грн.

На підставі вищезазначеного стверджував, що оскільки неправомірними діями уповноважених осіб йому було завдано матеріальні збитки у розмір 1 426 грн., він просив суд визнати таку примусову евакуацію його транспортного засобу на штраф-майданчик незаконною.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили (а.с. 28-29).

Відповідно до частини четвертої статті 128 КАС у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 128 КАС, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

03.04.2016 рядовий поліції ІПП 9 роти 2 батальйону УПП у м. Києві Задорожний В. Є. виніс постанову серії ПС 2 № 316174, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини першої статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 4).

03.05.2016 лейтенант поліції ІПП УПП в м. Києві Гавенко І. В., у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу BMV 5251, державний номер НОМЕР_1 шляхом здійснення його доставки для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 16. Огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв'язку з підставою вважати, що водій вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП (а.с. 5).

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2016, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за частиною першою статтею 130 КУпАП було направлено до Управління Патрульної поліції МВС України в м. Києві для дооформлення (а.с. 33).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС «у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку».

Відповідно до положень статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд встановив, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 316174 від 03.04.2016 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, оскільки позивач керуючи BMV 5251, державний номер НОМЕР_1 в м. Києві по пров. Гучному, 5 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив підпункт «а» пункту 2.1. ПДР.

Частина перша статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з статтею 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП, покладено на органи внутрішніх справ (національну поліцію). Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснений правомочним органом.

Крім цього, відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі-Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно пункту 1 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що належними доказами можуть бути також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У судовому засіданні позивач зазначив, що 03.05.2016 лише сидів у транспортному засобі BMV 5251, державний номер НОМЕР_1, при цьому не здійснював рух на вищезазначеному транспортному засобі, однак його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до частини першої статті 126 КУпАП, а сам транспортний засіб був евакуйований на штраф-майданчик.

Позивач стверджував, що дійсно посвідчення водія він уповноваженим працівникам поліції не надав, однак виключно з підстав необґрунтованості їх вимог щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення, проте він надав їм технічний паспорт на вищезазначений транспортний засіб.

ОСОБА_1 стверджував, що не заперечує факт алкогольного сп'яніння, але заперечує факт керування автомобілем у такому стані, який не підтверджується жодними доказами у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Частина друга статті 71 КАС встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачі жодних доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП, і які б спростовували твердження позивача, суду не надали.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлює, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як випливає з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції в м. Києві УПП у м. Києві Задорожним В. Є. при винесенні постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про адміністративне правопорушення, не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався ОСОБА_1, а тому його рішення є протиправним.

Викладене свідчить про порушення прав позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд констатує, що відповідачі не довели правомірність оскарженої постанови.

Таким чином, доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 126 КУпАП.

Аналіз наведених обставин та вимог закону підводить суд до висновку про те, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог в частині визнання незаконною примусової евакуації його транспортного засобу на штраф-майданчик та повернення з бюджету 1426 грн., то вона не підлягає задоволенню, оскільки з акта та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.05.2016 випливає, що його транспортний засіб було тимчасово затримано та доставлено для зберігання на спеціальний майданчик, оскільки є підстави вважати, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП, а не адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статтею 126 КУпАП, правомірність притягнення за яке досліджувалося судом у цій справі.

Крім цього, не підлягає задоволенню вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення. Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється лише на спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку часткове задоволення позову.

Керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 9, 122, 222, 251, 268, 280, 283, 287- 289 КУпАП, 2, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 171-2, 254 КАС, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспекторів патрульної поліції в м. Києві Управління патрульної служби у м. Києві Задорожного Віталія Євгеновича та Гавенка І. В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі та визнання незаконною примусову евакуацію транспортного засобу і зобов'язання повернути грошові кошти - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 316174 від 03 травня 2016 року відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 126 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Солом'янський районний суд м. Києва першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л. В. Шевченко