Справа № 193/875/16-а
Суддя: Патинка А. Г.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/193/15/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

15 серпня 2016 року

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі :

судді Патинка А.Г.

при секретарі Ратушній В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 представника відповідача:

Управління праці та соціального захисту населення

Софіївської районної державної адміністрації Моренко Л.О.

Головко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації «Про зобов'язання нарахувати та виплатити Управлінням праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації недоплаченої суми одноразової компенсації при встановленні інвалідності ІІІ групи згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1, з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, інвалід війни ІІІ групи захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації ЧАЕС НОМЕР_1 від 11 липня 2011 року, посвідченням інваліда Великої вітчизняної війни НОМЕР_2 від 20 червня 2011 року, архівною довідкою № 51/14629 від 31 жовтня 1993 року, експертним висновком № 11953 від 21 березня 2011 року, довідкою № 2926/43 від 19 травня 1987 року, довідкою обласної МСЕК № 0249254 від 26 червня 2014 року (зв'язок з ліквідацією наслідків на ЧАЕС), довідкою обласної МСЕК № 0007066 від 26 червня 2014 року (втрата працездатності).

Згідно ст.9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто є: учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, брав безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків, знаходився у 30 км зоні відчуження, на ЧАЕС з 5 березня 1987 року по 19 травня 1987 року у с. Ораное. Згідно ст.12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо позивача встановлений причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, та частковою втратою працездатності внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно ст.13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за: (абзац перший частини першої ст.13 в редакції Закону № 230/96-ВР від 6 червня 1996 року) 1) пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (Частина друга статті 13 в редакції Закону № 230/96-ВР від 6 червня 1996 року). Згідно ст.14 Закону (796-ХН) позивачу встановлено пільги компенсації як інваліду з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (ст.ст.10-11), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1. Згідно ст.48 Закону (796-ХІІ), позивач має право на отримання одноразової компенсації при встановленні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати. 20 червня 2011 року позивачу встановили інвалідність ІІІ групи, і тому, Управлінням праці і соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації повинно було нарахувати ОСОБА_1 та виплатити 30 мінімальних заробітних плат, але цього зроблено не було.

Позивач не знав, як йому була виплачена одноразова компенсація при настанні інвалідності ІІІ групи, тому він 10 березня 2016 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації із заявою, де просив надати інформацію та виплатити йому одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи, а 12 березня 2016 року позивач отримав лист № 1084/03-15, де йому було відмовлено у перерахунку та виплаті одноразової компенсації при настанні інвалідності ІІІ групи, крім того, позивача повідомили, що 17 січня 2012 року він отримав одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у сумі 189,60 грн.

Виходячи з вимог ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач повинен здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманої одноразової компенсації при настанні інвалідності ІІІ групи в сум: 1378 грн.х30=41340 грн.-189,60 грн.=41150,40 грн. Таким чином, позивач вважає, що відмова Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити йому одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи порушує його конституційні права, в зв'язку з чим просить: 1) визнати відмову відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати - протиправною, та такою, що порушує його права; 2) зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 та виплати одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 41150,40 грн. 3) стягнути з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 41150,40 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, пояснив, що надані суду відповідні документи, що позивач не ЧАЕС отримав інвалідність, в зв'язку з чим має право на одноразову компенсацію.

Представники відповідача Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації Моренко Л.О., Головко Л.В. в судовому засіданні проти позову заперечують, надали суду письмові заперечення, в яких зазначають, що всі нарахування та виплати здійснено ОСОБА_1 згідно чинного законодавства і в повному обсязі. Оскільки порядок застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого обов'язкове для виконання, 26 липня 1996 року КМУ була прийнята постанова № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", де вказано, що одноразова компенсація інвалідам 3 групи - учасникам ліквідації наслідків аварії на на ЧАЕС була передбачена у розмірі 18960 тис.карбованців, а згідно Указу Президента України від 25 серпня 1996 року № 762/96 "Про грошову компенсацію" ця сума становить 189 грн. 60 коп. Зазначена постанова була введена в дію з 1 серпня 1996 року і діяла на момент виплати компенсації ОСОБА_1 Вищезазначену компенсацію ОСОБА_1 отримав 17 січня 2012 року в сумі 189,60 грн. В судовому засіданні пояснили, що 17 січня 2012 року виплатили позивачу 189,60 грн. відповідно до законодавства, просять відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 с (а.с. 6). Є інвалідом ІІІ групи, так-як з 3 березня 1987 року по 19 травня 1987 приймав участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Отримав дозу опромінення 16,44 рентген, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_3 (а.с. 5 на зв.), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 6), .

Згідно експертного висновку № 11953 від 21 березня 2011 року захворювання ОСОБА_1 пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 7).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ № 0007066 від 26 червня 2014 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності (а.с. 9).

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації № 1084/03-15 від 12 березня 2016 року вказано, що Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено розмір одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 189,60 грн. Вищезазначену суму позивач отримав 17 січня 2012 року (а.с. 10 на зв.).

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 20 червня 2011 року позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності. 17 січня 2012 року відповідач виплатив позивачу одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи в розмірі 189,60 грн. 10 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату недоплаченої суми одноразової компенсації при встановленні інвалідності ІІІ групи згідно зі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але згідно листа від 12 березня 2016 року відповідач відмовився зробити такий перерахунок.

Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону станом на 9 липня 2007 року одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат. У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ст.71 п.30 Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року № 489-V з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік дію в частині надання безпроцентних та пільгових позик - пунктів 21 і 29 частини першої статті 20, пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5 і 12 частини першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої статті 36; в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті 30, пункту 1 частини першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого частини першої статті 37, абзаців другого, третього, четвертого частини першої та частини другої статті 39, статей 40, 41, 44, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункту 30 статті 71 ( 489-16 ), яким зупинено на 2007 рік дію в частині надання безпроцентних та пільгових позик - пунктів 21 і 29 частини першої статті 20, пунктів 1 і 7 частини першої статті 21, пунктів 5 і 12 частини першої статті 22, пункту 1 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої статті 36; в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати - пунктів 6 та 8 частини першої статті 30, пункту 1 частини першої статті 36, абзаців другого, третього та четвертого частини першої статті 37, абзаців другого, третього, четвертого частини першої та частини другої статті 39, статей 40, 41, 44, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, п'ятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про державний бюджет на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року № 107-VI п.11 ч.28 текст статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у такій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Законом України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII п.6 7 Прикінцевих і перехідних положень установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Отже, станом на час, коли позивачу виплачувалась одноразова компенсація, а саме 17 січня 2012 року - діяла норма ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону станом на 9 липня 2007 року, згідно якої одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується інвалідам III групи - в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Відповідно до ст.22 Закону України "Про державний бюджет на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року № 4282-VI мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить 1073 гривні (розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, а позивачу виплачено 17 січня 2012 року), тобто позивачу необхідно було виплатити одноразову компенсацію в сумі 1073 грн.х30=32190,00 грн. З відрахуванням суми, яка отримана - 189,60 грн. (32190,00-189,60=32000,40 грн.) - 32000,40 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як убачається з матеріалів справи позивач має право на отримання компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вихідним критерієм нарахування цієї компенсації є мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника, розмір мінімальної плати визначається на момент виплати.

При визначенні розміру належної позивачу компенсації відповідач виходив із розмірів, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою встановлено розмір компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

Проте, ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Статтею 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Таким чином, виходячи із засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно-правовими актами, суд вважає, що при вирішенні даного спору необхідно застосувати саме положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону станом на 9 липня 2007 року, та положення законів України про бюджет на відповідний рік для встановлення розміру мінімальної заробітної плати, з урахуванням їх дії у часі, а не зазначену постанову Кабінету Міністрів України, яка суперечить вказаним законам.

За таких обставин позивач, при встановлені йому ІІІ групи інвалідності, набув право на отримання компенсації відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

За конституційними нормами, виходячи із пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру компенсації позивачеві застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і цивільний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що виплата одноразової компенсації здійснюється відповідно до розміру мінімальної заробітної плати, яка складається на момент встановлення інвалідності. Таким чином, враховуючи, що інвалідність ІІІ групи ОСОБА_1 встановлена 20 червня 2011 року, виплата одноразової компенсації в сумі 189,60 грн. проведена 17 січня 2012 року, а розмір мінімальної заробітної плати на момент виплати становив 1073 грн., розмір одноразової компенсації з урахуванням раніше виплачених сум становить 32000,40 грн. Але відповідач не вжив заходів по нарахуванню вказаних виплат згідно заяви позивача від 10 березня 2016 року, проявивши неправомірну бездіяльність.

В іншій частині позовних вимог відмовити як необґрунтованих.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 71, 72, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації «Про зобов'язання нарахувати та виплатити Управлінням праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації недоплаченої суми одноразової компенсації при встановленні інвалідності ІІІ групи згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задовільнити частково.

Визнати відмову відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати - протиправною, та такою, що порушує його права.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 та виплати одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент встановлення інвалідності з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 189 (сто вісімдесят дев'ять) гривень 60 коп., а саме: 32000 (тридцять дві тисячі) 40 коп.

Стягнути з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент встановлення інвалідності з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 189 (сто вісімдесят дев'ять) гривень 60 коп., а саме: 32000 (тридцять дві тисячі) 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити як необґрунтованих.

Стягнути з Управління праці і соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації судові витрати в сумі 551 (П'ятсот п'ятдесят одну гривню) 20 коп. на користь держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя:

Позов представника позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації «Про зобов'язання нарахувати та виплатити Управлінням праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації недоплаченої суми одноразової компенсації при встановленні інвалідності ІІІ групи згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задовільнити частково.

Визнати відмову відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент виплати - протиправною, та такою, що порушує його права.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації нарахувати ОСОБА_1 та виплати одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент встановлення інвалідності з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 189 (сто вісімдесят дев'ять) гривень 60 коп., а саме: 32000 (тридцять дві тисячі) 40 коп.

Стягнути з відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації одноразову компенсацію при настанні інвалідності ІІІ групи, згідно ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду ІІІ групи у розмірі 30 мінімальних заробітних плат на момент встановлення інвалідності з відрахуванням суми у сумі, яка отримана - 189 (сто вісімдесят дев'ять) гривень 60 коп., а саме: 32000 (тридцять дві тисячі) 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити як необґрунтованих.

Стягнути з Управління праці і соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації судові витрати в сумі 551 (П'ятсот п'ятдесят одну гривню) 20 коп. на користь держави.