Справа № 2а-93/10/0570
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року справа №2а-93/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Горбенко К.П.

суддів Юрченко В.П., Лях О.П.,

при секретарі Ольховій О.В.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача прокурора Бахарєва М.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Донецької області про зобовґязання вчинити певні дії та визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Донецької області про зобовґязання вчинити певні дії та визнання дій незаконними.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2010 року провадження у справі було закрито у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення №05465060.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали в справі та докази в їх сукупності, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод, та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.3 КАС України - справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному громадянину гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом; ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена Кодексом адміністративного судочинства України.

Пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду з позовом, ставить питання про визнання протиправною бездіяльності відповідачів у звґязку з їх відмовою надати йому відповідь на підставі ст.97 КПК України на його звернення про притягнення до кримінальної відповідальності групи осіб за здійснення шахрайських дій.

Відповідно до ст. 236 Кримінально-процесуального кодексу України - скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі - подається вищестоящому прокуророві, який її розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 КПК України. Дії прокурора можуть бути оскаржені до суду. При цьому скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді кримінальної справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено КПК України.

Згідно ст.97 КПК України прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобовґязані приймати заяви про скоєні злочини або про злочини, що готуються. За заявою про злочин прокурор зобовґязаний прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу; відмовити у порушенні кримінальної справи; направити заяву за належністю. У разі необхідності перевірити заяву до порушення справи, така перевірка проводиться прокурором, слідчим або органом дізнання в строк не більше десяти днів.

Крім того, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 було встановлено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості і не належить до сфери управлінської діяльності. Положення статті 55 Конституції України щодо можливості громадянина звернутись за захистом своїх прав і свобод однаково стосується можливості судового оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, оскільки ними можуть порушуватись його права і свободи.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_2 не стосується питань управлінської діяльності відповідачів, а фактично полягає в оскарженні процесуального документа.

Також, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги заявника не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАСУ суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що правовідносини, що склались між сторонами, не є публічно-правовими, а є кримінально-правовими, з огляду на що, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в межах кримінального судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції такою, що має бути залишена без змін.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 195, п.1 ч.1 ст.199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2010 року, якою закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Донецької області про зобовґязання вчинити певні дії та визнання дій незаконними залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27.05.2010р. Повний текст ухвали складено 01.06.2010р.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 КАСУ - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий

Судді