Справа № 2а-6055/11/1370
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року №2а-6055/11/1370

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого-судді Сакалош В.М.

за участю секретаря судового засідання Бравчука Д.Є.,

представника позивача Іванейко Я.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_3 за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівський відділ відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова (надалі по тексту - ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_3 (надалі по тексту - ОСОБА_3, відповідач) про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Згідно ухвали судді Львівського окружного адміністративного суду Качур Р.П. від 10.06.2011 року, провадження у даній адміністративній справі було відкрито.

Ухвалою суду від 14.06.2011 року в адміністративній справі №2а-6055/11/1370 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Ухвалою суду від 02.09.2011 року провадження у справі №2а-6055/11/1370 (задоволено клопотання представника третьої особи) було зупинено до набрання законної сили вироком у кримінальній справі №181-0290, порушеній слідчим відділом прокуратури Львівської області.

Згідно ухвали судді від 14.02.2014 року, провадження у вищевказаній справі було поновлено.

Окрім того, згідно ухвали суду від 18.03.2014 року, провадження у справі було зупинено до надання Шевченківським районними судом м.Львова матеріалів реєстраційної справи.

Відповідно до розпорядження щодо проведення повторного автоматичного розподілу справ від 13.10.2014 року №108-Р та на виконання вимог статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України, був здійснений повторний автоматичний розподіл адміністративної справи №2а-6055/11/1370 між суддями Львівського окружного адміністративного суду, за результатами якого останню передано на розгляд судді Сакалошу В.М.

Ухвалою від 14.10.2014 року адміністративну справу №2а-6055/11/1370 суддею Сакалошем В.М. прийнято до розгляду та поновлено провадження у справі.

Згідно ухвали суду від 20.01.2015 року, провадження у справі було зупинено до вирішення справи за наслідками кримінального провадження №0001639 за фактом шахрайства, підроблення документів та використання завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1, 3 ст.358 КК України.

Ухвалою суду від 03.08.2016 року поновлено провадження у справі №2а-6055/11/1370.

У судовому засіданні судом, на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснено заміну позивача на Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області (надалі по тексту - ДПІ у Шевченківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області, позивач).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та просила суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник не з'явилися у судове засідання із невідомих суду причин. Водночас через канцелярію суду представником відповідача подано заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку із безпідставленністю позовних вимог.

Треті особи не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання, хоча своєчасно і належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень - судових повісток. У встановлений строк пояснень третіх осіб щодо заявленого позову до суду також не надходило.

У відповідності до ст.ст.71, 128 КАС України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача, представника відповідача та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що за даними Державтоінспекції Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи на ім'я відповідача було зареєстровано транспортний засіб:

-марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1);

З розрахунків суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу: -марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER (2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1) вбачається, що відповідач повинен був сплатити до бюджету 24610,00 грн.

Податковим органом було скеровано відповідачу повідомлення про необхідність підтвердження ним сплати податку з власників транспортних засобів.

Як підтверджується довідками ДПІ у Шевченківському районі м.Львова №4199/19-020 від 23.02.2011 року та №4773/17-010 від 28.02.2011 року кошти по податку з власників транспортних засобів від ОСОБА_3 до бюджету не надходили.

Крім того, згідно інформації Західного ГРУ КБ «Приватбанк» №5949 від 04.11.2010 року, в базі прийнятих платежів квитанцій про сплату відповідачем податку з власників транспортних засобів при реєстрації - не знайдено.

З наведених причин позивач звернувся до суду про стягнення із ОСОБА_3 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у розмірі 24610,00 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів" №1963-ХІІ, платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст.2 цього Закону, об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

Згідно ст.3 Закону №1963-ХІІ, перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1963-ХІІ, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Згідно із ч.5-8 ст.6 Закону №1963-ХІІ, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ч.4 ст.5 Закону №1963-ХІІ, фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Згідно із ч.6 ст.5 Закону №1963-ХІІ, у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Враховуючи наведені вище норми, проведенню державної реєстрації транспортного засобу обов'язково передує попередня сплата за нього податку з власників транспортних засобів.

Реєстрація транспортного засобу без сплати встановленого законом податку тягне за собою відповідальність посадових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області, які здійснили таку реєстрацію.

Тож, на переконання суду, відсутність надходження податку в дохід бюджету не є підставою для стягнення такого з відповідача.

На момент реєстрації транспортних засобів на ім'я відповідача, єдиний на території України "Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (надалі по тексту - Порядок).

Згідно з п.2 Порядку, такий є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

В силу абз.1 п.3 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться в числі іншого, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Згідно з частиною 4 пункту 8 Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Пунктом 3.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом МВС №379 (надалі - Інструкція) встановлено, що працівниками РЕП ДАІ здійснюється контроль за внесенням обов'язкових платежів власниками транспортних засобів, у тому числі податку з власників транспортних засобів.

Згідно п.3.11 Інструкції, після проведення всіх перевірок у заяву про реєстрацію транспортного засобу уповноваженою посадовою особою РЕП ДАІ, яка приймає рішення, вноситься чіткий запис про прийняте щодо реєстрації транспортного засобу рішення, яке підтверджується підписом із зазначенням П.І.Б. та дати.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції, для проведення реєстрації транспортного засобу посадовими особами РЕП ДАІ приймаються до розгляду письмові заяви власників транспортного засобу.

Згідно п.3.2 Інструкції, особа власника транспортного засобу або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України або іншого документа, що його замінює.

Суд зауважує, що ОСОБА_3 звертався із скаргою до слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській області ОСОБА_5 19.11.2014 року із проханням визнати відповідача потерпілим по даній справі

Додатково суд наголошує, що ОСОБА_3 було визнано потерпілим по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №00001639 за фактом шахрайства, підроблення документів та використання завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч. 1, 3 ст.358 КК України.

Крім того, згідно висновку експерта №6/713 від 08.12.2014 року проведено почеркознавчу експертизу вході якої встановлено:

-підпис від імені ОСОБА_3 в заяві №2849 від 23.03.2010 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою;

-підпис від імені ОСОБА_3 у накладній №27759 від 23.03.2010 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою;

--підпис від імені ОСОБА_3 у накладній №27805 від 23.03.2010 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Таким чином вищезазначена експертиза підтвердила, що відповідач жодних заяв на реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER (2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1) не писав і не підписував.

Додатково суд наголошує, що сам факт вчинення реєстраційної дії на ім'я відповідача транспортних засобів не може бути беззаперечним доказом правомірного оформлення такої державної реєстрації транспортного засобу, враховуючи, що платіжний документ не знайдено, а кошти до бюджету фактично не надійшли.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

У даному випадку, у Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області під час розгляду адміністративної справи не доведено правомірності стягнення з відповідача суми податку з власників транспортних засобів

Водночас, існування обставин, які б свідчили про наявність вини відповідача у ненадходженні коштів в розмірі 24610,00 грн. до місцевого бюджету, контролюючим органом не наведено, а судом таких не встановлено.

Таким чином, за вказаних обставин, на думку суду, у позивача відсутні підстави вважати заборгованістю відповідача суму 24610,00 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно з статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог і вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України судові витрати зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст.7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 128, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження. постанови.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18 серпня 2016 року.