Справа № 2а-16000/09/0570
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

доповідач 1 інстанції - ОСОБА_1
суддя-доповідач - ОСОБА_2
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року справа №2а-16000/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Горбенко К.П.

судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача від відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 не з'явився не з'явився
розглянувши апеляційну скаргуОСОБА_6 митниця
на постановуДонецького окружного адміністративного суду
від 30 жовтня 2009 р.
по адміністративній справі№2а-16000/09/0570 (суддя Шальєва В.А. )
за позовомЗакрите акціонерне товариство "Мідо-Інтернешнл"
до треті особи ОСОБА_6 митниця Головне управління Державного казначейства у Донецькій області Головне управління державного казначейства України в м.Київі
прозобов'язання вчинити певні дії , скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про визначення митної вартості , стягнення надмірно сплачених митних платежів

ВСТАНОВИЛА:

ЗАТ Мідо-Інтернешнл звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_6 митниці, ГУДКУ у Донецькій області та ГУДКУ у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про визначення митної вартості, стягнення надмірно сплачених митних платежів.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.10.2009 року вказаний позов було задоволено у повному обсязі: визнані протиправними дії ОСОБА_6 митниці з відмови у митному оформленні товару відповідно до митної вартості товару - не вичинені шкурки ліси та норки - в розмірі 5427489,91 гривень, заявлену Закритим акціонерним товариством „Мідо-Інтернешнл" у вантажній митній декларації № 700000005/8/016736 від 26.12.2008 року та декларації митної вартості до вантажної митної декларації № 700000005/8/016736 від 26.12.2008 року; визнана протиправною картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020888 від 29.12.2008 року та рішення про визначення митної вартості товару, прийняті ОСОБА_6 митницею до вантажної митної декларації № 700000005/8/016736 від 26.12.2008 року; стягнуто з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства „Мідо-Інтернешнл" надмірно сплачений податок на додану вартість в сумі 534837 гривень.

З постановою суду ОСОБА_6 митниця не погодилася, подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, просили рішення суду скасувати і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представники відповідачів - Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області, Головного управління Державного казначейства України у м. Києві у судове засідання не зґявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №51124097.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, встановила наступне.

Згідно контракту № 26/08 від 20.06.2008 р., специфікації № 1 до контракту, сертифікату походження № 819562 від 17.12.2008 р. ЗАТ „Мідо-Інтернешнл" придбало у компанії „Hurwitz Ехроrts Limited" (ОСОБА_7) невичинені шкурки норки та ліси на умовах поставки СІР Бориспіль у наступній кількості, асортименті та по наступним цінам: шкурки ліси Gold - 93 шт. по 244,98 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 22783,14 доларів США; шкурки ліси Silver - 213 шт. по 197,04 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 41969,52 доларів США; шкурки ліси Golden Iceland - 115 шт. по 149,02 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 17137,30 доларів США; шкурки норки Mahogany M - 750 шт. по 85,93 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 64447,50 доларів США; шкурки норки Mahogany F - 3108 шт. по 45,32 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 140854,56 доларів США; шкурки норки Scanglow F - 2631 шт. по 37,18 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 97820,58 доларів США; шкурки норки Scanglow M - 1743 шт. по 7,88 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 135744,84 доларів США; шкурки норки Scanbrown F - 2430 шт. по 44,17 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 107333,10 доларів США; шкурки норки Scanbrown M - 972 шт. по 78,99 доларів США за одну штуку, загальною вартістю 76778,28 доларів США. Загальна вартість придбаного товару склала 704868,82 доларів США. Хутряні

вироби були придбані компанією „Hurwitz Ехроrts Limited" на Фінському хутряному аукціоні. Позивачем була здійснена повна оплата товару.

26.12.2008 року ЗАТ „Мідо-Інтернешнл" через декларанта ТОВ „Інтер-Брок" в порядку ч. 1 ст. 262 Митного кодексу України була подана до ОСОБА_6 митниці вантажна митна декларація № 700000005/8/016736 та декларація митної вартості на зазначений товар.

Митна вартість зазначеного товару в розмірі 5427489,91 грн. (704868,82 доларів США) була визначена позивачем, виходячи з ціни контракту, тобто, за основним (першим) методом, встановленим ст. 266 Митного кодексу України.

Виходячи з вказаної митної вартості, підлягав сплаті до бюджету податок на додану вартість в розмірі 1091803,50 гривень.

Для підтвердження митної вартості товару митному органу позивачем були надані документи, передбачені ст. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2006 р. № 1766, а саме, облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, повідомлення про намір ввезення, авіаційну вантажну накладну, рахунок-фактуру (інвойс) № 260801 від 05.12.2008 р., зовнішньоекономічний договір (контракт) № 26/08 від 20.06.2008 р., додаткові угоди № 1 від 17.11.2008 р., № 2 від 01.12.2008 р., № 3 від 05.12.2008 р., специфікація до контракту, сертифікат походження товару № 819562 від 17.12.2008 р., акт про прийняття-передавання товарів на зберігання під митним контролем, вантажна митна декларація № 700000005/8/016736 від 26.12.2008 р., біржовий витяг про ціни Фінського хутряного аукціону станом на 04.04.2008 р., витяг з Інтернету про ціни Фінського хутряного аукціону станом на червень 2008 р.

Відповідачем були витребувані у декларанта наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості товару: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам; відповідна бухгалтерська документація; калькуляція фірми-виробника; відомості про якісні характеристики товару; інформація про зв'язок біржових організацій з виробником товару; документи, підтверджуючи контракти між фермерським господарством та компанією „Hurwitz Ехроrts Limited". Позивачем митному органу не були надані документи, які витребувались, про що декларантом був здійснений запис на декларації митної вартості.

ОСОБА_6 митницею було прийняте рішення про визначення митної вартості товарів від 24.12.2008 р. до вантажної митної декларації № 700000005/8/016736, в якому митна вартість товару, ввезеного позивачем, визначена за методом № 6 (резервним) в розмірі 7558446,924 гривень.

26.12.2008 р. відповідачем ОСОБА_6 митницею була видана картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 700000024/2008/020888 у зв'язку з неподанням на вимоги митного органу у повному обсязі додаткових документів згідно вимог п. 11 Порядку декларування митної вартості товарів, як переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження.

Враховуючи можливість настання негативних наслідків для підприємницької діяльності, ЗАТ „Мідо-Інтернешнл" було прийняте рішення про здійснення митного оформлення товару не за ціною контракту, а за ціною, яка була визначена митним органом. Позивачем була подана нова вантажна митна декларація № 700000005/8/016883 від 30.12.2008 р. та сплачений податок на додану вартість в сумі 1626640,48 гривень, що на 534837 гривень перевищує суму податку на додану вартість, який підлягав сплаті до бюджету позивачем у разі здійснення митного оформлення за митною вартістю, визначеною за першим методом.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що митним органом при здійсненні митного оформлення товару, який був ввезений на митну територію України позивачем, були допущені порушення вимог діючого законодавства, а тому дії митного органу про визначення митної вартості товару є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 249 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування податків і зборів визначається на підставі заяви власника цих товарів чи уповноваженої ним особи за умови надання підтверджувальних документів (товарних чеків, ярликів тощо), які можна ідентифікувати з наявними товарами. За відсутності таких підтверджень або у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності відомостей стосовно заявленої вартості митні органи визначають митну вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари та відповідно до вимог цього Кодексу.

Поняття митної вартості визначено Митним кодексом України (ст. 259), а саме, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Стаття 260 МК України встановлює, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Порядок визначення митної вартості товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України. Для цілей визначення митної вартості використовується інформація, підготовлена у спосіб, сумісний з принципами бухгалтерського обліку, прийнятими у відповідній країні і доцільними для певного методу визначення митної вартості. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом.

Стаття 261 Митного кодексу України встановлює, що відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ). Згідно ч. 2 статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна бути заснована на дійсній вартості товару, що обкладається митом, або аналогічного товару, і не повинна ґрунтуватися на вартості товару вітчизняного походження або на довільних або фіктивних оцінках.

Згідно статті 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Як встановлює ст. 264 МК України, заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 266 Митного кодексу України визначає методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Так, визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно ст. 267 МК України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати, понесені покупцем, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів тощо.

Використані декларантом відомості повинні бути об'єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Колегією суддів встановлено, що декларантом та позивачем ЗАТ „Мідо-Інтернешнл" були надані митному органі усі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості, в тому числі, облікова картка суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, повідомлення про намір ввезення, авіаційну вантажну накладну, рахунок-фактуру (інвойс) № 260801 від 05.12.2008 р., зовнішньоекономічний договір (контракт) № 26/08 від 20.06.2008 р., додаткові угоди № 1 від 17.11.2008 р., № 2 від 01.12.2008 р., № 3 від 05.12.2008 р., специфікація до контракту, сертифікат походження товару № 819562 від 17.12.2008 р., акт про прийняття-передавання товарів на зберігання під митним контролем, вантажна митна декларація № 700000005/8/016736 від 26.12.2008 р., біржовий витяг про ціни Фінського хутряного аукціону станом на 04.04.2008 р., витяг з Інтернету про ціни Фінського хутряного аукціону станом на червень 2008 р., платіжні документи про здійснення оплати за ввезене хутро.

Таким чином, відомості про заявлену позивачем митну вартість є об'єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально.

Митні органи у відповідності до ст. 41 МК України повинні здійснювати митний контроль, який включає в себе контроль за правильністю визначення декларантом митної вартості.

Колегія суддів не піддає сумніву право митного органу контролювати митну вартість, заявлену декларантом, але такий контроль повинен здійснюватися в межах повноважень, наданих діючим законодавством.

Пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України і подачі відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, передбачено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Отже, митний орган має право вимагати від декларанта подання додаткових документів виключно для підтвердження заявленої митної вартості.

Як зазначалося вище, декларантом були надані усі необхідні документи, які давали митному органу змогу визначити митну вартість товару.

Також колегія суддів вважає, що митний орган безпідставно вимагав від декларанта подання додаткових документів.

Так, у митного органу не було підстав для вимагання договору з третіми особами, що пов'язаний з договором про поставку спірних товарів, а також рахунків про здійснення платежів третім особам та відповідної бухгалтерської документації, оскільки поставка здійснювалась на умовах СІР. Згідно ст. В3 Міжнародних правил по тлумаченню торгових термінів "Інкотермс", редакція 2000 р., для покупця не передбачено обов'язків по укладанню договору перевезення, такі обов'язки покладені на продавця, а тому не було підстав для вимагання зазначених документів.

Позивач не мав змоги надати калькуляцію фірми-виробника, а також інформацію про зв'язок біржових організацій з виробником товару, документи, підтверджуючи контракти між фермерським господарством і компанією „Hurwitz Ехроrts Limited", оскільки товар був придбаний на аукціоні.

Згідно п. 14 Порядку, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що такі положення Порядку зовсім не передбачають, що митний орган у разі неповного подання документів зобов'язаний визначити митну вартість не за тим методом, який застосував декларант.

Крім того, неможливо порівнювати вартість товару, ввезеного позивачем, з ціновою інформацією бази ЄАІС ДМСУ на інші види невироблених хутрових шкурок норки, оскільки ці товари не є тотожними, подібними, аналогічними тощо.

Жоден з випадків, зазначених у витягу з бази даних ЄАІС ДМСУ, не співпадає з даним за країною-відправником та датою здійснення операції, різниться кількість ввезеного товару, що суттєвим чином спливає на вартість партії товару. Шкурки хутра, зазначені у витягу із бази даних ЄАІС ДМСУ не ідентифіковані, не визначені їх величина (розмір), якість, колір.

Як зазначалось вище, законодавець в ст. 266 Митного кодексу України встановлює, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не надано суду доказів щодо неможливості застосування перших п'яти методів визначення митної вартості товарів та проведення відповідних консультацій між митним органом та декларантом, що є прямим порушенням порядку визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що в поданих до митниці документах було недостатньо інформації для підтвердження заявленої митної вартості, а саме, відсутня інформація про формування ціни товару у відповідності до торгів на хутрових аукціонах; відсутні відомості про участь інопартнера або виробника в торгах хутрових аукціонів; інформація про ціни продаж Фінського хутрового аукціону надана не безпосередньо від учасника аукціону, а від позивача; банківські документи не містять відповідних реквізитів та відміток банку.

Вказані зауваження не були зазначені в декларації митної вартості, в якій митний орган вимагав надати додаткові документи. Інформація про ціни на Фінському хутровому аукціоні була надана позивачем разом з усіма документами на ввезений товар. Інформація про ціни продаж надійшла позивачу від компанії „Hurwitz Ехроrts Limited", про що свідчить напис „Hurwitz for Мido".

Сума митних платежів, які мав сплатити позивач, виходячи з митної вартості хутра, визначених за методом № 1, складає 1091803,50 грн. Внаслідок порушення посадовими особами відповідача ОСОБА_6 митниці порядку визначення митної вартості позивач вимушений був сплатити суму митних платежів в розмірі 1626640,48 грн., виходячи з митної вартості, визначеної митним органом. Отже, сума надмірно сплачених митних платежів складає 534837 грн. Саме ця сума підлягає повернення позивачу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду від 30 жовтня 2009 року є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 митниці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2009 року по справі № 2-а-16000/09/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2009 року по справі № 2-а-16000/09/0570 за позовом ЗАТ Мідо-Інтернешнл до ОСОБА_6 митниці, ГУДКУ у Донецькій області та ГУДКУ у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про визначення митної вартості, стягнення надмірно сплачених митних платежів залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 травня 2010 року. Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 21 травня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: К.П. Горбенко

Судді: О.П. Лях

ОСОБА_3