Справа № 815/532/15
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року К/800/33814/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Загороднього А.Ф., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року по справі № 815/532/15

за позовом ОСОБА_4

до Суворовського районного відділу в м. Одесі Головного управління

Державної міграційної служби в Одеській області

третя особа ОСОБА_5

про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Суворовського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, третя особа ОСОБА_5 про визнання протиправними дій. Просила суд визнати протиправними дії та рішення Суворовського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області щодо зняття її з реєстраційного обліку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Суворовський районний відділ в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області листом від 24 вересня 2014 року №17/3698 повідомив ОСОБА_4, що 25 червня 2014 року відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» її знято з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 на підставі заяви власника квартири ОСОБА_6, у зв'язку з відчуженням позивачем квартири за вказаною адресою (договір дарування №2167 від 1 грудня 2011 року).

Вважаючи, що діями та рішенням суб'єкта владних повноважень порушено її права, ОСОБА_4 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила суд визнати рішення (дії) відповідача щодо зняття її з реєстраційного обліку протиправними.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Приписами статті 7 Закону № 1382-IV визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку реєстрації місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів від 22 листопада 2012 року №1077, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання, яка подається особою або її законним представником; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства. Інформація територіального органу ДМС України або територіального підрозділу ДМС України, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи посвідки на постійне проживання в Україні; підстав для проживання або перебування особи на обліку у закладі/установі (повідомлення про припинення підстав для проживання/перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев'ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року, зокрема, ОСОБА_4 виселено з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язано не перешкоджати користуватися квартирою за вказаною адресою шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

За змістом статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тобто, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 16 січня 2012 року №6-57цс11 та від 30 вересня 2015 року №21-1438/15.

Оскільки рішенням Апеляційного суду Одеської області від 8 квітня 2015 року право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_5, а ОСОБА_4 зобов'язано знятися з реєстрації, суд касаційної інстанції погоджується із висновком судів, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ємельянова В.І.

Судді Загородній А.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.