Справа № 820/3976/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 серпня 2016 р. № 820/3976/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Зінченка А.В.,

при секретарі - Абоян І.І.

за участі представників сторін:

позивача - Гарагулі В.А., Лободи Л.Г.

відповідача - Рязанцева В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання дій незаконними, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Турбоатом» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати незаконними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (далі Відповідач) щодо пропозиції ПАТ «Турбоатом» сплатити (доплатити) на користь Державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 21010100 частину чистого прибутку, отриманого Позивачем за результатами фінансово-господарської діяльності в 2015 році, в сумі 303 396 353 грн. 17 коп.

Позовні вимоги Позивач обґрунтував тим, що листом від 22 липня 2016 року за вих. № 4909/10/28-09-40-26 Відповідач повідомив Позивача про необхідність доплатити на користь Державного бюджету України частину чистого прибутку за 2015 рік в сумі 303 396 353 грн. 17 коп., що, на його думку, є незаконним, оскільки за звітний 2015 рік Позивач станом на 01 липня 2016 року вже сплатив на користь державного бюджету частину чистого прибутку в сумі 921 166 896 грн. 83 коп.

Зокрема, Позивач зазначив, що він є підприємством державного сектору економіки, 75, 22 % акцій якого належать Державі в особі Фонду державного майна України, який здійснює управління корпоративними правами держави у статутному капіталі Позивача.

У своїй діяльності Позивач керується вимогами статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів товариства, законодавства України, в тому числі, вимогами Цивільного та Господарського кодексів України, Законами України «Про акціонерні товариства» та «Про управління об'єктами державної власності».

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», господарська організація, у статутному капіталі якої є корпоративні права держави, за підсумками календарного року зобов'язана спрямувати частину чистого прибутку на виплату дивідендів згідно з порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Так, господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 01 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів.

При цьому, зазначені господарські товариства сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 01 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у їх статутних капіталах.

Постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 23.03.2016 р. «Про затвердження базового нормативу відрахування чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2015 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» затверджено базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2015 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, у тому числі дочірніх підприємств, у розмірі 75 відсотків.

Отже, на неухильне виконання вищевказаних вимог, Позивач до 01 липня 2016 року сплатив до Державного бюджету України частину чистого прибутку, яка дорівнює сумі дивідендів, розрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 23.03.2016 р. (75%) та з урахуванням державної частки 75,22 % в статутному капіталі ПАТ «Турбоатом» в сумі 921 166 896, 83 грн.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник Відповідача позов не визнав, проти позову заперечував в повному обсязі та просив суд в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Листом від 22 липня 2016 року Відповідач запропонував Позивачу, Публічному акціонерному товариству «Турбоатом», сплатити частину чистого прибутку за звітний 2015 рік в сумі 303 396 353 грн. 17 коп.

Дослідивши вказаний лист, який є предметом судового оскарження по справі № 820/3976/16, суд дійшов висновку про те, що він є дією Відповідача, вчиненою відносно Позивача, яка грубо порушує його особисті права, оскільки з-за вказаних дій фіскального органу Держави для Позивача настають негативні наслідки.

Зокрема, інформуючи Позивача про необхідність сплатити частину чистого прибутку, Відповідач станом на час розгляду справи вже нарахував Позивачу пеню в розмірі 5 760 374 грн. 59 коп. за несвоєчасне виконання останнім пропозиції Відповідача про доплату частини чистого прибутку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій Відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення.

За таких обставин, при вирішенні справи по суті суду належить перевірити обґрунтованість судження Відповідача про необхідність Позивачу сплатити на користь Державного бюджету України частину чистого прибутку за звітний рік своєї господарської діяльності без урахування пропорції державної частки у статутному капіталі Позивача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Позивач є акціонерним товариством з державною часткою в статутному капіталі.

Держава в особі Фонду державного майна України є власником акцій ПАТ «Турбоатом» в кількості, що відповідає 75, 2241 % статутного капіталу. Інші акції Позивача в кількості, що відповідає 24, 7759 %, належать фізичним та юридичним особам.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» визначено, що акція - це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про акціонерні товариства» акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства.

Згідно зі ст. 25 цього Закону кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на отримання дивідендів.

Статтею 30 вказаного Закону визначено, що дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів.

Таким чином, частина чистого прибутку від діяльності Позивача має розподілятись між акціонерами товариства у повній відповідності до кількості належних їм акцій.

Порядок виплати зазначеної частини чистого прибутку такому акціонеру, як Держава, визначає ст.11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Положеннями ч. 5 ст. 11 даного Закону встановлено, що господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, до 1 травня року, що настає за звітним, приймають рішення про відрахування не менше 30 відсотків чистого прибутку на виплату дивідендів. Господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у їх статутних капіталах.

При цьому також встановлено, що господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, та господарські товариства, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких знаходяться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави яких становить 100 відсотків, які не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, що настає за звітним, сплачують до державного бюджету частину чистого прибутку у розмірі, визначеному за базовими нормативами відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, встановлених на відповідний рік, але не менше 30 відсотків, до 1 липня року, що настає за звітним.

Отже, одночасно з обов'язком акціонерного товариства прийняти рішення про відрахування частини чистого прибутку на виплату дивідендів державі, Законом встановлені також гарантії отримання державою своєї частки чистого прибутку на випадок, якщо акціонерне товариство не прийме такого рішення - в цьому разі акціонерне товариство все одно повинне сплатити на користь держави частину чистого прибутку, розмір якого має визначатись з урахуванням відповідного базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 23.03.2016 р. «Про затвердження базового нормативу відрахування чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2015 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» затверджений базовий норматив відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2015 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, у розмірі 75 відсотків.

Даною постановою затверджений не сам розмір чистого прибутку акціонерного товариства, який має сплачуватись на користь Держави, а розмір чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів.

Із цього розміру має вираховуватись безпосередньо сума дивідендів, в залежності від кількості акцій, належних Державі.

Таким чином, в разі коли акціонерне товариство з державною часткою в статутному капіталі не приймає рішення про відрахування частини чистого прибутку на виплату дивідендів Державі, у тому числі не встановлює, яка частка чистого прибутку буде спрямована на виплату дивідендів, то це все одно не звільняє акціонерне товариство від виплати частини чистого прибутку на користь Держави.

В цьому випадку обов'язок з виплати частини чистого прибутку виникає на підставі безпосередньо Закону (а не рішення загальних зборів акціонерів), при цьому замість загальних зборів закон також визначає, із якої частки чистого прибутку має вираховуватись належна Державі сума дивідендів.

Зокрема, стосовно 2015 року було встановлено, що на виплату дивідендів має спрямовуватись не весь чистий прибуток акціонерного товариства, а лише 75 %.

Так, загальними зборами акціонерів Позивача в строк до 01 травня 2016 року не було прийняте рішення про виплату дивідендів, у зв'язку з чим Позивач визначив розмір частини чистого прибутку, належного Державі як акціонеру товариства, керуючись вищенаведеними вимогами законодавства України.

Розмір чистого прибутку Позивача за результатами 2015 року становить 1 632 751 000, 00. грн.

Отже, на виплату загального фонду дивідендів всім акціонерам товариства згідно з затвердженим базовим нормативом має бути спрямоване 75 % від цієї суми, тобто, 1 224 563 250, 00 грн.

Оскільки Держава в особі Фонду державного майна України володіє не всіма акціями ПАТ «Турбоатом», а лише їх частиною (75, 2241 %), їй, відповідно, має сплачуватись не вся сума чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів, а лише з урахуванням пропорції кількості акцій, належних Державі. Дана сума складає 921 166 896, 83 грн.

Суд встановив, що Позивач до 01 липня 2016 року платіжними дорученнями № 3302 від 31.05.2016 р. на суму 330 000 000, 00 грн. та № 4019 від 30.06.2016 р. на суму 591 166 896, 83 грн. сплатив до Державного бюджету України на державну частку акцій дивіденди в розмірі 921 166 896 грн. 83 коп.

Таким чином, Позивач до 01 липня 2016 року правомірно розрахував та сплатив до Державного бюджету України частину чистого прибутку, яка дорівнює сумі дивідендів, розрахованих відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 228 від 23.03.2016 р. (75%) та з урахуванням державної частки 75,22 % в статутному капіталі ПАТ «Турбоатом» у сумі 921 166 896, 83 грн.

Зважаючи на вищевикладене, пропозиція Відповідача про доплату частини чистого прибутку в розмірі 303 396 353, 17 грн. не ґрунтується на положеннях законодавства України. Відповідач не врахував, що Державі належить не 100 % акцій Позивача, тому у нього відсутні підстави вимагати, щоб частка чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів відповідно до базового нормативу, повністю була розподілена лише на користь Держави.

Таким чином, дії Відповідача щодо повідомлення ПАТ «Турбоатом» про необхідність сплатити (доплатити) на користь Державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 21010100 частину чистого прибутку, отриманого Позивачем за результатами фінансово-господарської діяльності в 2015 році, в сумі 303 396 353 грн. 17 коп. є незаконними, протиправними та такими, що порушують права Позивача.

Проте, в порушення ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані, як докази у справі, доказів правомірності, законності та обґрунтованості своїх дій Відповідач до суду не надав.

Додатково суд зазначає, вивчивши надані Позивачем докази, а також копію виписки з протоколу загальних зборів акціонерів ПАТ «Турбоатом», які відбулись 09 серпня 2016 року, наступне.

Статтею 25 Закону України «Про акціонерні товариства», передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи право отримання дивідендів.

Держава в особі Фонду державного майна України є одним із акціонерів Позивача поряд з багатьма іншими акціонерами - фізичними та юридичними особами, кількість яких складає понад 7000 осіб, а тому їх право на отримання частини чистого прибутку від фінансово-господарської діяльності ПАТ «Турбоатом» на кожну належну акцію, як це передбачає Закон України «Про акціонерні товариства», є однакові.

Відповідно, чистий прибуток товариства (його частка), що спрямовується на виплату дивідендів, має розподілятись між всіма акціонерами в залежності від кількості належних їм акцій.

Виплата повністю всієї суми чистого прибутку товариства, спрямованого на дивіденди, одному акціонеру - Державі, як того вимагає Відповідач, буде грубим порушенням прав інших акціонерів - власників акцій ПАТ «Турбоатом» та суперечитеме Законам України «Про акціонерні товариства», «Про управління об'єктами державної власності» та Конституції України.

Станом на час розгляду справи загальні збори акціонерів Позивача прийняли рішення про виплату загального фонду дивідендів всім акціонерам в розмірі 75 % від суми чистого прибутку, отриманого товариством в 2015 році, а саме, в розмірі 1 224 563 250, 00 грн., з яких Державі належні дивіденди в розмірі 921 166 896 грн. 83 коп.

При цьому, Держава - в особі Фонду державного майна України, яка володіє корпоративними правами Позивача в розмірі 75, 2241 %, одностайно підтримала це рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 42 Закону України «Про акціонерні товариства» одна голосуюча акція надає акціонеру один голос для вирішення кожного з питань, винесених на голосування на загальних зборах акціонерного товариства.

Поряд з цим, рішення загальних зборів акціонерного товариства з питання, внесеного на голосування, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій, крім випадків, встановлених цим Законом.

Таким чином, Фонд державного майна України, який володіє корпоративними правами Державі в статутному капіталі Позивача, згоден з позицією нарахування дивідендів пропорційно розміру державної частки (акцій) у статутному капіталі ПАТ «Турбоатом».

Отже, право пропонувати, а також надсилати вимоги та будь-які пропозиції про сплату частини чистого прибутку у вигляді дивідендів належить не Відповідачу, а Фонду державного майна України.

Враховуючи вищевикладене, в тому числі, приписи Законів України «Про акціонерні товариства» та «Про управління об'єктами державної власності», у Відповідача відсутнє право, компетенція та повноваження вимагати у Позивача. А також пропонувати йому сплатити на користь Державного бюджету України частину чистого прибутку у вигляді дивідендів за звітний фінансово-господарський рік.

Відтак, ПАТ «Турбоатом» не може вважати законною пропозицію Відповідача про необхідність сплати на користь Держави, як одного із акціонерів товариства, всієї частки чистого прибутку, спрямованого на виплату дивідендів, без врахування пропорції розміру державної частки у своєму статутному капіталі.

Державна фіскальна служба України - є центральним органом виконавчої влади (постанова Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 р. «Про затвердження Положення про Державну фіскальну службу України»).

З огляду на вказане, суд зазначає, що Відповідач, надсилаючи подібні листи, діяв з перевищенням службових повноважень (обов'язків), покладених на нього постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 р. «Про затвердження Положення про Державну фіскальну службу України», що є порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено завдання адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Зокрема, відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 94, 159, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання дій незаконними - задовольнити.

Визнати незаконними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» доплатити на користь Державного бюджету України по коду бюджетної класифікації 21010100 частину чистого прибутку товариства за 2015 рік в сумі 303 396 353 грн. 17 коп.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у місті Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (код 39779935) на користь Публічного акціонерного товариства «Турбоатом» (61037, Україна, м. Харків, пр-т Московський, 199, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378, 00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова в повному обсязі виготовлена 18.08.2016 року.

Суддя А.В. Зінченко