Справа № 2а/2470/2618/12
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2012-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року м. Чернівці Справа № 2а/2470/2618/12

10 год. 42 хв.

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі;

головуючого судді Маренича І.В.

секретаря судового засідання Столяра О.О.

за участю :

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Аудиторської палати України про відшкодування моральної шкоди та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Аудиторської палати України, в якому просила суд визнати дії Аудиторської палати України при проведенні другого етапу кваліфікаційного іспиту 23.03.2012 року у її відношенні протиправними та такими, що суперечать вимогам Закону, принижують її честь, гідність та ділову репутацію; скасувати рішення Аудиторської палати України від 26.04.2012 року №249/3, в частині затвердження результатів другого етапу кваліфікаційного іспиту, що відбувся 23.03.2012 року; зобовязати Аудиторську палату України переглянути підсумки оцінювання її екзаменаційної роботи, та загалом результати 2-го етапу кваліфікаційного іспиту; зобовязати Аудиторську палату України вважати його таким, що склав кваліфікаційний іспит; зобовязати Аудиторську палату України компенсувати моральну шкоду заподіяну неправомірними діями шляхом видачі їй сертифікат аудитора.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Аудиторською палатою України при проведенні другого етапу кваліфікаційного іспиту для отримання сертифіката аудитора, що проходив 23.03.2012 року, оцінювання екзаменаційних робіт проведено не обєктивно та упереджено, оцінки умисно занижені. За підрахунками позивача, вона набрала необхідну кількість балів для отримання сертифіката аудитора.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалася на протиправність дій відповідача при проведенні другого етапу кваліфікаційного іспиту 23.03.2012 року в її відношенні, зазначила, що при проведенні оцінювання її роботи відповідачем було занижено загальну оцінку, вважала, що за результатами наданих нею відповідей загальна оцінка її екзаменаційної роботи повинна бути вищої ніж 45 балів, як оцінено її роботу після розгляду апеляції відповідачем, та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях на позов, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача суду пояснила, що при оцінюванні результатів кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1, та при винесенні оскаржуваного рішення дотримано вимоги Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, Положення про сертифікацію аудиторів, затверджене рішенням Аудиторської палати України від 31.05.2007 року N 178/6.

Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Аудиторська палата України, відповідач, створена відповідно до Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, дата проведення державної реєстрації 20.12.1993 року, Свідоцтво про реєстрацію Аудиторської палати України видано Міністерством юстиції України 20.12.1993 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ повноваження Аудиторської палати України визначаються цим Законом та Статутом Аудиторської палати України .

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ сертифікація (визначення кваліфікаційної придатності на зайняття аудиторською діяльністю) аудиторів здійснюється Аудиторською палатою України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, п.п. 2.3.12, 2.3.13 та 2.3.15 Статуту Аудиторської палати України, остання здійснює сертифікацію осіб, які мають намір займатися аудиторською діяльністю; затверджує програми підготовки аудиторів; затверджує порядок сертифікації аудиторів.

Порядок сертифікації аудиторів визначено Положенням про сертифікацію аудиторів, затвердженим рішенням Аудиторської палати України від 31.05.2007 року N 178/6 (далі Положення про сертифікацію). Судом зазначене Положення досліджується станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме у редакції від 26.01.2012 року.

Відповідно до п.п. 1.5 Положення про сертифікацію функції Аудиторської палати України щодо сертифікації аудиторів та продовження терміну чинності сертифіката шляхом координації всіх організаційних процедур, які необхідні для проведення кваліфікаційного іспиту, контрольного тестування, а також узагальнення їх результатів забезпечує Комісія з сертифікації та освіти аудиторів Аудиторської палати України (далі Комісія), яка є постійно діючим робочим органом Аудиторської палати України та складається виключно з членів Аудиторської палати України (далі Комісія).

Порядок створення, склад та повноваження Комісії визначаються Положенням про Комісію з сертифікації та удосконалення професійних знань аудиторів, затверджене Рішенням Аудиторської палати України від 26.04.2007 року №176/9.1.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ право на отримання сертифіката мають фізичні особи, які мають вищу економічну або юридичну освіту, документ про здобуття якої визнається в Україні, необхідні знання з питань аудиту, фінансів, економіки та господарського права, досвід роботи не менше трьох років підряд на посадах ревізора, бухгалтера, юриста, фінансиста, економіста, асистента (помічника) аудитора.

Згідно із ч. 4 ст. 10 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ наявність необхідного обсягу знань для отримання сертифіката визначається шляхом проведення письмового кваліфікаційного іспиту за програмою, затвердженою Аудиторською палатою України.

Відповідно до п.п. 2.2 Положення про сертифікацію структура знань, якими має володіти кандидат, встановлюється Аудиторською палатою України і складається з аудиту і суміжних з аудитом галузей знань. Для отримання сертифіката кандидати повинні успішно скласти письмовий кваліфікаційний іспит двох рівнів за програмою, затвердженою Аудиторською палатою України.

Відповідно до п.п. 1.11 Положення про сертифікацію суміжні з аудитом галузі знань знання з бухгалтерського обліку, фінансів та інформаційних технологій, основ економіки та управління, права і оподаткування.

Згідно з п.п. 4.2 Положення про сертифікацію завдання, які використовуються для проведення іспитів, повинні включати: тести у вигляді питань, що дають змогу вибрати правильну відповідь із чотирьох тверджень; ситуаційні завдання з практики аудиту. Конкретний набір запитань у завданнях для проведення кваліфікаційного іспиту визначає Комісія з сертифікації та освіти аудиторів Аудиторської палати України (п.п. 4.3 Положення про сертифікацію).

Відповідно до п.п. 4.4 Положення про сертифікацію підготовку екзаменаційних завдань (тестів), а також правильні відповіді на ці завдання (тести) здійснює спеціальна група укладачів з дотриманням суворої конфіденційності.

Відповідно до п.п. 4.6 Положення про сертифікацію повноваження з добору укладачів покладено на Комісію та членів Аудиторської палати України, які виявили бажання прийняти участь у доборі укладачів, за попереднім погодженням із Головою Комісії. Добір укладачів здійснюють за різноманітними критеріями, але у будь-якому разі до основних вимог мають входити професійна та технічна компетентність, уміння чітко, лаконічно висловлювати думку, володіння матеріалом, по якому готуються запитання, та вміння формулювати оригінальні запитання. Укладачі повинні розуміти специфіку іспиту, знати відмітні ознаки гарних питань для тестування і упевнено відчувати себе в екзаменаційному процесі, а також подавати матеріали у встановлені терміни.

Відповідно до п.п. 4.8 Положення про сертифікацію завдання кваліфікаційного іспиту затверджує Комісія на підставі оцінки того, наскільки запропоноване завдання дає змогу визначити рівень знань і навиків, необхідний для здійснення аудиторської практики.

Згідно із п.п.6.5 Положення про сертифікацію кваліфікаційний іспит проводиться в два етапи: перший письмове тестування (або тестування на ПЕОМ) за переліком запитань, затверджених АПУ; другий письмове розв'язання ситуаційного завдання. До другого етапу допускаються кандидати, які набрали не менш як 70 балів правильних відповідей за результатами тестування.

Згідно із п.п. 6.20.2 Положення про сертифікацію кандидати, екзаменаційні роботи другого етапу яких оцінені у 59 і менше балів, є такими, що не склали кваліфікаційний іспит.

Відповідно до п.п.6.13 Положення про сертифікацію до перевірки екзаменаційних робіт залучають незалежних фахівців, з якими Аудиторська палата України укладає угоду. Умови угоди повинні передбачати дотримання конфіденційності та об'єктивності оцінки всіх екзаменаційних робіт.

Згідно із п.п. 6.15 Положення про сертифікацію правильність оцінки закодованих екзаменаційних робіт перевіряють члени Комісії та члени Аудиторської палати України, які виявили бажання прийняти участь у цій роботі за попереднім погодженням із Головою Комісії. За результатами перевірки екзаменаційних робіт складається протокол.

Відповідно до п.п. 6.16-6.18 Положення про сертифікацію результати складання першого етапу кваліфікаційного іспиту затверджує Комісія з сертифікації та освіти аудиторів АПУ; підсумки складання другого етапу кваліфікаційного іспиту оформлюють протоколом, який Комісія готує і подає на засідання Аудиторської палати України; за результатами складання іспитів Аудиторська палата України затверджує протокол Комісії та приймає рішення про видачу або відмову у видачі сертифіката аудитора.

Судом встановлено, що позивач 10.10.2011 року подав до відповідача заяву про надання їй дозволу на проходження кваліфікаційного іспиту для отримання сертифіката аудитора та надав визначені Положенням про сертифікацію документи. Таким чином, позивачем було дано згоду на участь в кваліфікаційному іспиті відповідно до умов, визначених в Положенні про сертифікацію.

Перший етап кваліфікаційного іспиту (тестування) позивач склала 28.10.2011 року. За результатами тестування позивач набрала більше 70 балів правильних відповідей та відповідно до п.п. 6.5 Положення про сертифікацію була допущена до складання другого етапу кваліфікаційного іспиту.

Рішенням АПУ від 23.02.2012 року №246/3 датою складання другого етапу кваліфікаційного іспиту визначено 23.03.2012 року .

Судом встановлено, що згідно із протоколом Комісії від 06.03.2012 року №14 до складу групи укладачів з підготовки завдань до другого етапу кваліфікаційного іспиту було включено наступних фахівців: ОСОБА_3 (підготовка завдання 1 40 балів, завдання 3 30 балів) та ОСОБА_4 (підготовка завдання 2 30 балів) .

Відповідно до протоколу Комісії від 21.03.2012 року №17 останньою було затверджено варіанти ситуаційних завдань для проведення другого етапу кваліфікаційного іспиту на отримання сертифіката аудитора, а також створено групу для адміністративного забезпечення у складі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, і групу незалежних фахівців для перевірки екзаменаційних робіт у складі ОСОБА_3 та ОСОБА_9

За результатами складання другого етапу кваліфікаційного іспиту, який відбувся 23.03.2012 року, екзаменаційна робота позивача була оцінена в 39 балів. Відповідно до п.п. 6.20.2 Положення про сертифікацію Комісія визнала позивача такою, що не склала кваліфікаційний іспит, оскільки її екзаменаційна робота оцінена менше ніж 59 балів (протокол Комісії від 19.04.2012 року №21 ). Протокол Комісії від 19.04.2012 року №21 було затверджено рішенням АПУ від 26.04.2012 року №249/3 .

Не погодившись із результатами оцінювання кваліфікаційного іспиту, 25.04.2012 року позивач подала до Комісії апеляцію на результати другого етапу кваліфікаційного іспиту сертифікації аудиторів, що відбувся 23.03.2012 року .

Для розгляду апеляцій, які надійшли від кандидатів після складання 23.03.2012 року другого етапу кваліфікаційного іспиту на отримання сертифіката аудитора, відповідно до вимог розділу 7 Положення про сертифікацію Комісією 04.05.2012 року було затверджено Апеляційну комісію у складі: ОСОБА_10 (голова), ОСОБА_3, ОСОБА_11 (секретар) .

Розгляд апеляцій, зокрема і апеляції позивача, відбувся 08.05.2012 року. Відповідно до протоколу засідання Апеляційної комісії від 08.05.2012 року Апеляційна комісія здійснила повторну перевірку екзаменаційної роботи позивача, в результаті чого відповіді за завданням роботи була до оцінена на 6 балів, а екзаменаційна робота позивача в цілому була оцінена в 45 балів.

Судом встановлено, що на розгляд апеляції відповідно до п.п.7.4 Положення про сертифікацію відповідачем було запрошено апелянта (позивача). Позивач була присутнім під час розгляду її апеляції, що не заперечувалось нею в судовому засіданні, та надала пояснення з приводу своєї екзаменаційної роботи членам Апеляційної комісії. Про результати розгляду апеляції позивача було в усній формі повідомлено на засіданні Апеляційної комісії. Як вбачається з матеріалів справи, Положення про сертифікацію не покладає на відповідача обовязку письмово сповіщати апелянта про результати розгляду апеляції.

Судом встановлено, що відповідно до п.п. 7.7 Положення про сертифікацію результати повторної перевірки екзаменаційних робіт другого етапу кваліфікаційного іспиту, який відбувся 23.03.2012 року, згідно з протоколом Апеляційної комісії від 08.05.2012 року були затверджені протоколом Комісії від 15.05.2012 року №27 .

Відповідач надав суду письмові пояснення щодо оцінювання роботи позивача за результатами другого етапу кваліфікаційного іспиту 23.03.2012 року, підготовлені ОСОБА_3, доктором економічних наук, професором, академіком Академії економічних наук України, аудитором, яка перебувала у складі групи укладачів з підготовки завдань до другого етапу кваліфікаційного іспиту, у складі незалежних фахівців для перевірки екзаменаційних робіт та у складі Апеляційної комісії.

Із змісту Положення про сертифікацію вбачається, що відповідачем не встановлено методологію та критерії оцінювання екзаменаційних робіт, проте вказане не свідчить про незаконність оскаржуваного рішення Аудиторської палати України.

Рівень оцінювання роботи позивача відповідач обґрунтовує неповнотою відповідей позивача, невірним відображенням коригувань по дебету та кредиту рахунків, невірним зазначенням суми коригувань, неповним висвітленням питань практичних завдань відповідно до вимог П(С)БО 2 «Баланс», П(С)БО 28 «Зменшення корисності активів», МСА 315 «Ідентифікація та оцінка ризиків суттєвих викривлень через розуміння субєкта господарювання і його середовища», МСА 501 «Аудиторські докази додаткові міркування щодо відібраних елементів», МСА 505 «Зовнішні підтвердження», МСА 700 «Формулювання думки та надання звіту щодо фінансової звітності», 705 «Модифікації думки у звіті незалежного аудитора».

Такий висновок відповідача відповідає фактичним обставинам справи та вимогам Міжнародних стандартів контролю якості, аудиту, огляду, іншого надання впевненості та супутніх послуг, Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року №996-ХІV, Положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Щодо правомочності прийняття оскаржуваного рішення судом встановлено наступне.

Оскаржуване рішення Аудиторської палати України від 26.04.2012 року №249/3 було прийнято відповідачем з дотриманням вимог ст.ст. 13 та 14 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, а саме воно було прийнято на засіданні Аудиторської палати України простою більшістю голосів за наявності більш як половини її членів (на засіданні були присутні одинадцять членів Аудиторської палати України, тоді як загальна кількість членів Аудиторської палати України згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ становить двадцять чоловік), таким чином, відповідач був правомочним для прийняття оскаржуваного рішення.

З приводу кваліфікації учасників кваліфікаційного іспиту (розробників ситуаційних завдань і фахівців з перевірки) та членів апеляційної комісії судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог п.п. 1.11 Положення про сертифікацію учасники кваліфікаційного іспиту коло осіб, що беруть участь у підготовці екзаменаційних завдань, в організації та проведенні іспиту, здійснюють перевірку виконаних кандидатами екзаменаційних завдань. Учасниками кваліфікаційного іспиту можуть бути члени АПУ, вчені, викладачі вищих закладів освіти, експерти та аудиторипрактики. Усі учасники кваліфікаційного іспиту повинні мати сертифікат аудитора. Склад учасників кваліфікаційного іспиту затверджує Комісія.

Згідно із протоколом Комісії від 06.03.2012 року №14 укладачами для розробки ситуаційних завдань визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 До складу групи фахівців для перевірки ситуаційних завдань включено ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Рішенням голови Комісії від 04.05.2012 року затверджено склад апеляційної комісії, до якого включено ОСОБА_10 (голова), ОСОБА_3 та ОСОБА_11 (секретар).

Судом встановлено, що усі учасники кваліфікаційного іспиту мали сертифікат аудитора. Окрім того, учасниками кваліфікаційного іспиту були, зокрема, ОСОБА_3 - доктор економічних наук, професор, академік Академії економічних наук України, ОСОБА_4 кандидат економічних наук та ОСОБА_10 кандидат фізико-математичних наук , що підтверджується відповідними сертифікатами та дипломами .

Щодо взаємовідносин Аудиторської палати України з незалежними фахівцями: ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 суд зазначає наступне. Зазначені особи не перебували у трудових відносинах з Аудиторською палатою України, не є членами АП України, що не спростовано позивачем.

Відповідно до вимог п.п. 6.13 Положення про сертифікацію аудиторів умови укладених з незалежними фахівцями угод передбачали дотримання конфіденційності та об'єктивності оцінки всіх екзаменаційних робіт.

Також судом встановлено, що при проведенні кваліфікаційного іспиту відповідачем було дотримано вимоги конфіденційності, що передбачені п.п. 6.12 Положення про сертифікацію, а саме відповідачем роботам кандидатів були присвоєні кодові номери. До перевірки екзаменаційних робіт були залучені незалежні фахівці, які згідно вимог Положення про сертифікацію не входили до складу АПУ.

З приводу коректності формулювання завдань кваліфікаційного іспиту суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 2.2 Положення про сертифікацію для отримання сертифіката кандидати повинні успішно скласти письмовий кваліфікаційний іспит двох рівнів за програмою, затвердженою АПУ. Програму підготовки до складання кваліфікаційного іспиту для одержання сертифіката аудитора України затверджено рішенням АПУ від 29.09.2011 року №239/8 (далі Програма).

Судом встановлено, що зазначена програма є загальнодоступною та міститься на офіційному веб-сайті Аудиторської палати України (http://apu.com.ua).

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Рішенням Комісії від 06.03.2012 року №14 до складу групи укладачів з підготовки завдань до другого етапу кваліфікаційного іспиту було включено наступних фахівців: ОСОБА_3 (підготовка завдання 1 40 балів, завдання 3 30 балів) та ОСОБА_4 (підготовка завдання 2 30 балів).

Згідно протоколу Комісії від 21.03.2012 року №17 було затверджено варіанти ситуаційних завдань для проведення другого етапу кваліфікаційного іспиту на отримання сертифіката аудитора.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що деякі питання жодним чином не відноситься до завдання з практики аудиту, оскільки зазначене питання, як було встановлено судом, передбачене п.п. 2.1.1 «Концептуальні основи фінансового обліку»Програми. Крім того суд зазначає, що у Програмі підготовки до складання кваліфікаційного іспиту для одержання сертифіката аудитора України міститься повний перелік питань, які були поставлені кандидатам під час складання другого етапу кваліфікаційного іспиту.

Таким чином, твердження позивача про некоректність сформульованих питань другого етапу кваліфікаційного іспиту, який відбувся 23.03.2012 року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Завдання до другого етапу кваліфікаційного іспиту були підготовлені у відповідності до затвердженої Програми з дотриманням вимог ч. 4 ст. 10 Закону України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, п.п. 1.10, 2.2, 4.2-4.5, 4.7 Положення про сертифікацію.

З огляду на викладене, суд вважає що позовні вимоги позивача про визнання дій Аудиторської палати України при проведенні другого етапу кваліфікаційного іспиту 23.03.2012 року у його відношенні протиправними та такими, що суперечать вимогам Закону, та про скасування рішення Аудиторської палати України від 26.04.2012 року №249/3, в частині затвердження результатів другого етапу кваліфікаційного іспиту, що відбувся 23.03.2012 року, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, суд зазначає, оскільки позовна вимога про зобовязання Аудиторської палати України переглянути підсумки оцінювання екзаменаційної роботи позивача, та загалом результати 2-го етапу кваліфікаційного іспиту є похідною від попередніх, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про зобовязання Аудиторську палату України вважати позивача такою, що склала кваліфікаційний іспит та зобовязання Аудиторську палату України видати позивачеві сертифікат аудитора суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п. 6.20 Положення про сертифікацію кандидати визнаються такими, що склали кваліфікаційний іспит, у разі оцінення їх роботи у 60 і більше балів, зважаючи на те, що робота позивача, із урахуванням перегляду її результатів апеляційною комісією, оцінена у 45 балів, у Аудиторської палати України відсутні підстави вважати позивача такою, що склала кваліфікаційний іспит і здобула право на отримання сертифіката аудитора. Оцінивши відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України наявні у матеріалах справи докази та пояснення сторін під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині щодо зобовязання Аудиторської палати України вважати позивача таким, що склав кваліфікаційний іспит та зобовязання Аудиторської палати України видати позивачеві сертифікат аудитора задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що рішення Аудиторської палати України від 26.04.2012 року №249/3, яким затверджено результати другого етапу кваліфікаційного іспиту 23.03.2012 року, прийнято в межах повноважень, визначених Законом України «Про аудиторську діяльність»від 22.04.1993 року №3125-ХІІ, Положенням про сертифікацію аудиторів, затвердженим рішенням Аудиторської палати України від 31.05.2007 року N 178/6, Статутом Аудиторської палати України.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши докази по справі, обєктивно оцінивши їх, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 71-86, 94, 99, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В позові відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 11 грудня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову виготовлено в повному обсязі 16 грудня 2012 року.

Суддя І.В.Маренич