Справа № 804/1098/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 р. Справа № 804/1098/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Чаплигіної А.А.,
представника позивача: Слюнькова Д.Ю.,
представника відповідача: Донцова Є.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін»
до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що таке рішення прийнято на підставі висновків акту про ненадання документів/їх копій до перевірки посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін» при проведенні документальної планової виїзної перевірки. Проте, позивач стверджує, що копії затребуваних документів надано податковому органу, однак не в повному обсязі, з огляду на нерозумний строк виконання запиту (1 день) враховуючи значний об'єм запитуваної інформації. За таких обставин, позивач вважає, що накладення відповідачем штрафу, передбаченого п. 121.1 ст.121 ПК України, за ненадання копій документів на письмовий запит, є необґрунтованим та протиправним, а, отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений адміністративний позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано до перевірки в повному обсязі документи на письмовий запит податкового органу, у зв'язку із чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.
Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін» (далі - ТОВ «Аптека низьких цін») зареєстроване 29.10.2002р., перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська).
Перевірка проводилась з 27.10.2015р. по 16.11.2015р.
За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги ТОВ «Аптека низьких цін» - без задоволення.
Підпункт 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає загальний обов'язок платників податків подавати документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування, первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів.
Приписами абз.1 п.85.2 ст.85 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому відповідно до п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Згідно з вимогами п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Пунктом 85.7 статті 85 цього Кодексу передбачено, що отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.
Відповідно до п.85.8 ст.85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Водночас приписами п.121.1 ст.121 ПК України встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
З аналізу наведеної норми п.121.1 ст.121 ПК України вбачається, що ненадання платниками податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій є самостійним порушенням, не пов'язаним з наявністю фактів незабезпечення їх зберігання. Ненадання може виявлятися як у формі прямої відмови надати документи (їх копії), так і у формі невиконання вимоги контролюючого органу надати оригінали документів чи їх копії.
Водночас, як вказувалося вище, приписами п.85.4 ст.85 ПК України працівникам контролюючого органу надано право на отримання при проведенні перевірок у платників податків належним чином завірених копій первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Отже, контролюючим органом взагалі не доведено наявність у нього у розумінні приписів п.85.4 ст.85 ПК України права витребувати у позивача у даному випадку саме завірених належним чином копій вищенаведених документів, бо початок перевірки викликає у платника податків обов'язок надати до неї саме оригінали первинних документів, а не їх завірені копії, які надаються лише у випадках, передбачених п.85.4 ст.85 ПК України.
Крім того, суд звертає увагу на те, що приписами пункту 44.6 статті 46 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті (менше ніж за три дні до дня її завершення) платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Вказана норма передбачає, що ставити під сумнів наявність первинних документів контролюючий орган може не менше ніж за три дні до дня закінчення перевірки. Акт про ненадання документів, на підставі якого винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, складено 05.11.2015р., в той час коли останнім днем проведення документальної виїзної перевірки позивача було 16.11.2015р., як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами. Тобто, перебіг строку, який передбачав можливість застосування твердження про відсутність документів починався не 05.11.2015 року, а 13.11.2015 року.
З урахуванням зазначеного, встановлені строки для виконання запиту та надання документів, що належать до предмету перевірки, є необґрунтованими.
Крім того, у судовому засіданні було допитано у якості свідка працівника бухгалтерії ТОВ «Аптека низьких цін» ОСОБА_3, яка суду показала, що надати запитувані документи у строк 1 робочий день було неможливо, з огляду на значну кількість документів, що належать до предмета перевірки. Однак, підприємство надало до перевірки оригінали запитуваних документів для огляду податковим органом. Крім того, 06.11.2015р. відповідачу були додатково надані ті копії документів, які позивач не встиг зробити до 17год. 30хвил. 05.11.2015р.
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбаченим ст.7, 9 КАС України, є принцип законності; відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, висновки відповідача про те, що позивач порушив положення Податкового кодексу України є передчасними, безпідставними, не підтвердженими фактичними обставинами справи, у зв'язку із чим, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись приписами ч.1 ст.94 КАС України та виходячи з того, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, приходить до висновку про стягнення з Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін» понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору у сумі 1378,00грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аптека низьких цін» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова