Справа № 804/443/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 р. Справа № 804/443/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення,-
В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням додаткових пояснень, зазначалося, що сплата єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) за жовтень-грудень 2013 року, за 2014 рік та за січень-червень 2015 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 була здійснена своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями, єдиною помилкою було те, що така сплата здійснена не на рахунок для сплати ЄСВ фізичних осіб-підприємців, а на рахунок, призначений для сплати ЄСВ на заробітну плату найманих працівників. Самостійно виявивши зазначену помилку, позивач звернувся до контролюючого органу з відповідними заявами від 02.07.2015р. та від 09.07.2015р., в яких просив перекинути помилково перераховані кошти з рахунків щодо сплати єдиного внеску на заробітну плату найманих працівників на рахунки щодо сплати єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, проте відповідачем було здійснено перекид коштів на ЄСВ на відповідний рахунок та зараховано за призначенням лише 21.07.2015 року, хоча чинне законодавство зобов'язує контролюючий орган здійснити це протягом 3 робочих днів. Зважаючи на те, що заяви про перекид коштів від позивача надійшли до контролюючого органу задовго до настання граничного строку сплати ЄСВ за 2 квартал 2015 року, грошові кошти мали і могли бути перекинуті на належний рахунок що до 20 липня 2015 року, але були перераховані відповідачем лише 21.07.2015р. з вини останнього та з незалежних від позивача причини. Крім того, помилкове перерахування позивачем коштів не на рахунок для сплати ЄСВ фізичних осіб-підприємців, а на рахунок, призначений для сплати ЄСВ на заробітну плату найманих працівників, не призвело до ненадходження коштів до бюджету та не вплинуло на своєчасність сплати позивачем ЄСВ. Посилаючись на вказані обставини, та те, що відповідно до положень п.5 ст.45 Бюджетного кодексу України кошти, які були сплачені ним та надійшли на інший рахунок в одній бюджетній класифікації повинні визнаватися зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок, позивач просить скасувати оскаржуване рішення.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання його представник не з'явився, але надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, в якому також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач також був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, проте у судове засідання його представник не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перебуває на податковому обліку в Криворізькій центральній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Криворізька центральна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області) як платник податків та зборів, в тому числі ЄСВ. Також позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Так, відносини, що виникають між контролюючими органами та платниками єдиного внеску, регулюються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (надалі - Закон) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону платниками єдиного внеску є, в тому числі, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону визначено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до абз.3 ч.8 ст.9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у пунктів 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Відповідно до п. 6 Розділу 4 Інструкції обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування: 1) зазначена категорія платників самостійно для себе обчислює суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, незалежно від отримання доходу (прибутку); 2) платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Таким чином, сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування мала здійснюватися позивачем до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Судом встановлено, що за період з жовтня 2013 року по червень 2015 року позивачем було помилково перераховано ЄСВ не на рахунок для сплати ЄСВ фізичних осіб-підприємців, а на рахунок, призначений для сплати ЄСВ на заробітну плату найманих працівників, нарахованого роботодавцями на суми: заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме: на рахунок НОМЕР_2 (код платежу 71010000) в загальній сумі 8826,37грн., що підтверджується відповідними квитанціями. При цьому сплата вказаних сум ЄСВ за означений період здійснена ФОП ОСОБА_1 у строки, встановлені чинним законодавством.
Наведене фактично визнається сторонами.
Самостійно виявивши цю помилку щодо перерахування ЄСВ на невірний рахунок, позивач звернувся з заявами до відповідача №6 від 02.07.2015р. та №7 від 09.07.2015р., в яких просив контролюючий орган перекинути помилково перераховані кошти з рахунків щодо сплати єдиного внеску на заробітну плату найманих працівників на рахунки щодо сплати ЄСВ фізичних осіб-підприємців.
Листом контролюючого органу від №7591/10/04-81-20 від 04.08.2015р. позивача було повідомлено про те, що кошти у сумі 8826,37грн. на підставі заяв №6 від 02.07.2015р. та №7 від 09.07.2015р. зараховано за призначенням 21.07.2015р.
За змістом приписів частини 11 статті 9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.
Як зазначалося вище, позивачем було сплачено за спірний період суми ЄСВ у строки та у розмірах, визначених чинним законодавством, проте не на вірний рахунок.
Водночас, п.п.1 п.10 ст.9 Закону встановлено, днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
При цьому суд зазначає, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання з ЄСВ до державного бюджету в строки та у розмірі, встановлені чинним законодавством, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова.
Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з ЄСВ, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених частиною 11 статті 9 Закону, оскільки останні застосовуються саме у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску, а для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений Законом, платник ЄСВ не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету.
Також суд враховує, що відповідно до п.9 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 року №450, помилково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок органу доходів і зборів перераховуються шляхом оформлення підрозділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку органу доходів і зборів розрахункового документа про перерахування коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів за заявою платника не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку, зазначеного у пункті 7 цього Порядку, яким встановлено, що координаційно-моніторинговий підрозділ органу доходів і зборів у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання заяви з відміткою структурного підрозділу органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, про підтвердження повернення надміру або помилково сплачених коштів, на підставі даних інтегрованих карток платників готую відповідні висновки.
Таким чином, оскільки заява позивача про перерахунок коштів фактично надійшла до податкового органу 09.07.2015 року, відповідний підрозділ Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області мав у строк не більші ніж три робочих дні з дня отримання заяви, тобто до 12.07.2015 року підготувати висновок про перерахування помилково сплачених сум єдиного внеску та здійснити їх перерахування на відповідний рахунок органу доходів і зборів не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку, тобто в даному випадку до 20.07.2015 року в межах граничного строку сплати ЄСВ за 2 квартал 2015 року. Однак, відповідач цього не здійснив, що потягло за собою застосування до позивача оскаржуваним рішенням додаткових штрафів та сум пені.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач вчасно та в повному обсязі виконав вимоги законодавства щодо сплати єдиного внеску, а при виявленні помилкового направлення коштів на інший рахунок вжив всіх залежних від нього заходів для перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на вірний рахунок, натомість контролюючий орган, в порушення приписів чинного законодавства, не здійснив у встановлений строк необхідних дій для такого перерахування, тому накладення штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування сум єдиного внеску на позивача є неправомірним.
Отже оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова