Справа № 802/594/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/594/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шаповалова Т.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

03 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Загороднюка А.Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "НВВ" до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби № від 13 листопада 2012 року.

Відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 28 берез 2013 року даний позов задоволено, зокрема: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби № від 13 листопада 2012 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції при з'ясуванні обставин по справі, на підставі ст.20, пп.75.1.2, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 відповідачем у період з 18.10.2012 по 24.10.2012 року проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача з питання своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаєморозрахункам з ТОВ "Інтер Лауд" за період з 01 лютого по 31 березня 2012 року, результат якої оформлений актом від 31 жовтня 2012 року №2716/22/31041906 (надалі акт перевірки від 31.10.2012р.).

Перевіркою встановлено порушення ст.ст. 185, 187, 188, 198, п.200.2 ст.200 ПК України, ст.1, п.2 ст.3, ст.4, п.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (із змінами та доповненнями), а саме: складення з порушенням норм п.2.4 Положення «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого Міністерством фінансів України від 24.05.1995 року №88, в результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту з податку за додану вартість за березень 2012р. на суму 238 792 грн.

13 листопада 2012 року Вінницькою ОДПІ за результатами вказаної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання позивачу з податку на додану вартість на 358 188 грн., з яких за основним платежем - 238 792 грн. та штрафними санкціями - 119 396 грн.

Визначаючись щодо позовних вимог та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність оскарженого рішення, встановлені відповідачем порушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а податковий кредит за березень 2012 року позивачем сформовано правомірно.

Однак з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Так, відповідачем на підставі п.73.3 ст.73 ПК України був надісланий письмовий запит ПП «НВВ», щодо підтвердження взаєморозрахунків з ТОВ «Інтер Лауд».

На вказаний запит позивач надав відповідачу копії наступних документів: свідоцтва про державну реєстрацію, свідоцтва платника ПДВ, довідку 4 - ОПП, податкові накладні №14 від 28 лютого 2012 року та №17 від 06 березня 2012 року.

Крім вищевказаних документів позивач до перевірки інших первинних документів не надано.

За змістом п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999р. (із змінами та доповненнями) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 р. (із змінами та доповненнями) первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В силу п.2.4 Положення №88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затверджене Міністерством фінансів України від 24.05.1995р. №88 первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Згідно з п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ від 16.07.1999р. (із змінами та доповненнями) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704, первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув'язка окремих показників; забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.

Отже, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за №168.

Однак, в ході проведення перевірки позивачем, не надано документи, які підтверджують проведення фінансово-господарських операцій, документи по яких відбувався рух товару від продавця (постачальника) до покупця, а також документи, що підтверджують прийняття, оприбуткування, відвантаження та перевезення основних засобів ( видаткових накладних, актів прийому - передачі, актів введення в експлуатацію основних засобів, товарно- транспортних накладних, договір купівлі-продажу), що судом першої інстанції залишено позаувагою.

Положеннями ст. 655 ЦК визначено, що передача товару продавцем є основним його обов'язком, що випливає з сутності до говору купівлі-продажу. При виконанні зазначеного обов'язку продавець зобов'язаний передати покупцеві товар відповідно до умов договору купівлі-продажу з до триманням вимог про кількість, якість, асортимент, комплектність, упаковку товару тощо. На продавця товару покладається обов'язок не тільки передати покупцеві саму річ (товар), що є предметом договору купівлі-продажу, але й передати одночасно з даним товаром його приналежності та документи (технічний паспорт, посвідчення якості тощо), що стосуються товару (ст. 662 ЦК України).

Крім того, в листі № 01/10-2 від 01.10.12 року ПП «НВВ» зазначається .що розрахунки між ПП «НВВ» та ТОВ «Інтер Лауд» за відвантаженні товари (основні засоби), проводились по безготівковій формі. Але копії платіжних доручень або інших документів, які підтверджують розрахунок за товар (основні засоби) позивачем до перевірки не надано. Однак в акті планової перевірки ТОВ «Інтер Лауд» № 2123/22/36243372 від 13.09.2012 року зазначається, що станом на 30.06.2012 року по 36 рахунку «Розрахунки з покупцями та замовниками» у ТОВ «Інтер Лауд» рахується дебиторська заборгованість по ПП «НВВ» в сумі 1491912,86 грн

Статтею 3 ГК України передбачено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Позивач у своїй відповіді на запит відповідача надає інформацію про те, що зберігання отриманого товару (обладнання) здійснювалось за рахунок постачальника. Однак в акті планової перевірки ТОВ «Інтер Лауд» № 2123/22/36243372 від 13.09.2012 року зазначається, що ТОВ «Інтер Лауд» у 2012 році не мало власного та орендованого складського приміщення.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні. Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватись первинними документами обліку та відповідати податковому обліку.

Таким чином, перевіркою встановлено, а підприємством не доведено зворотне, що поставка товару від вищезазначеного постачальника мала нетоварний характер, так як не виконано умови поставки відповідно до ЦК України та ГК України, поставка не супроводжена всіма необхідними документами відповідно до законодавства України, які б підтверджували її дійсність. Тому оприбуткування товару не пов'язане з господарською діяльністю підприємства.

Згідно порядку ведення податкового обліку не підлягають врахуванню у складі податкового кредиту з ПДВ так звані безтоварні операції.

Тобто, несплачений підприємством податок на додану вартість внаслідок порушення встановленого порядку формування податкового кредиту, є дохідною частиною державного бюджету, власністю держави.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2013 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Загороднюк А.Г. Смілянець Е. С.