Справа № 816/513/16
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2016-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/513/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Канигіної Т.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Скорика С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №66
про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2016 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) до Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №66 (далі - відповідач, Шостинська ВК № 66) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, а сааме просить:

- визнати протиправною відмову Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №66 у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) ОСОБА_1 за період з 25.10.1986 по 26.11.1986;

- зобов'язати адміністрацію Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №66 провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.10.1986 по 26.11.1986 з урахуванням нормативних документів: постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964 рс, та видати довідку про грошове утримання з урахуванням 100% тарифної ставки, коефіцієнту кратності 2 за перебування у І-й зоні небезпеки ЧАЕС; подвоєння оплати у вихідні дні 26 жовтня, 02, 09, 16, 23 листопада 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 2 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.08.1981 працював в Шостинській виправній колонії УС-319 /66 (на даний час Шостинська виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області) на посаді лікаря-терапевта. 25.10.1986 ОСОБА_1 був направлений у службове відрядження для спеціальних завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де знаходився до 26.11.1986. Також позивач зазначає, що при нарахуванні та виплаті заробітної плати йому не було враховано нормативно-правових актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, з яких на даний час знято гриф секретності та які є чинними. Ознайомившись з довідкою та розрахунком заробітку за період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 25.10.1986 по 26.11.1986, позивач звернувся до відповідача для проведення перерахунку заробітної плати за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Відповідач повідомив ОСОБА_1 про недостатність наданих документів, які підтверджують період перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Не погодившись із зазначеною відповіддю, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10 травня 2016 року до суду надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на те, що оплата праці на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснювалась у подвійному розмірі тарифних ставок та посадових окладів відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 06.01.1988 № 12-р у період з 01.03.1988. Постановою ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 керівникам підприємств та організацій надавалося право здійснювати оплату праці працівників, що були безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за підвищеними на сто відсотків тарифними ставками. Конкретні розміри підвищення тарифних ставок встановлювались з урахуванням складності та терміновості виконуваних робіт. Відповідач зазначає, що оплата праці з підвищеними на сто відсотків тарифними ставками була правом, а не обов'язком. Оскільки Шосткинська ВК № 66 цим правом не скористалася, тому остання не згодна з видачею довідки про заробітну плату позивачу з підвищеними на 100 відсотків тарифними ставками. Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 до позовної заяви не надані документи, які підтверджують факт виконання ним особливо небезпечних та тяжких робіт у зоні ЧАЕС. Крім того, відповідач зазначає, що підставою для розрахунку роботи у вихідні дні є, зокрема архівна довідка галузевого державного архіву Міністерства оборони України; у зв'язку з відсутністю цієї довідки у позивача, останній не надав докази роботи у вихідні дні.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у період проходження служби в УС-319/66 на посаді лікаря-терапевта ОСОБА_1 був направлений у складі оперативної групи МВС УРСР на виконання робіт у зону Чорнобильської АЕС, де знаходився з 25.10.1986 по 26.11.1986 (33 доби) безпосередньо на ЧАЕС (а.с. 13, 22).

10.09.2015 позивачеві видано довідку та розрахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження з 25.10.1986 по 26.11.1986, у якій зазначено, що оплата праці за роботу в зоні відчуження за період 25.10.1986 по 31.10.1986 складає 113,40 крб, за період з 01.11.1986 по 26.11.1986 - 435,76 крб, також у довідці зазначено, що позивач перебував у І зоні небезпеки 33 дні та враховано коефіцієнт кратності 2 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (а.с.15).

З 01.01.2012 вступила в силу постанова Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, відповідно до якої пенсія нараховується з розрахунку оплати в зоні ЧАЕС в 1986 році.

Позивач зазначає, що, отримавши довідку та розрахунок заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС від 10.09.2015, звернувся, до Шосткинської ВК № 66 для проведення перерахунку заробітної плати відповідно до норм законодавства (а.с. 64-68).

Відповідач листом від 04.01.2016 № 4/1-15-10-15 повідомив позивача, що останнім не було надано жодного документа щодо підтвердження виконання ОСОБА_1 робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у 30-ти кілометровій зоні (м. Чорнобиль, зона №1), а також документа із зазначенням характеру виконуваних робіт, дози опромінення, території, на якій проводились роботи (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повторно звернувся до Шосткинської ВК № 66, надавши перелік документів на підтвердження виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі оперативної групи МВС УРСР з 25.10.1986 по 26.11.1986 (а.с. 69-80).

Листом від 03.02.2016 № 4/2-Б-1-16 відповідач повторно надав відповідь позивачеві, аналогічну в зазначеному листі від 04.01.2016 № 4/1-15-10-15 (а.с.19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 70 зазначеного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища", листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 № 1767-рс і від 11.12.1986 № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 № 168-5, від 10.06.1986 № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 № 530-рс, від 16.12.1986 № 694-рс, від 06.01.1988 № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986, № 58с від 11.06.1986, № 132с від 16.09.1986, № 179с від 25.12.1986, № 8с від 22.01.1988.

Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05.06.1986 № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств і їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, у розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100 відсотків.

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (накази МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та від 30.06.1986 №0189, вказівка МВС СРСР від 30.05.1986 №35з).

Крім того, суду зазначає, що матеріали справи містять наказ від 15.01.1987 № 01, виданий Управлінням внутрішніх справ виконавчого комітету Сумської обласної ради народних депутатів "Про виплату кратних окладів грошового утримання співробітникам органів внутрішніх справ, які приймали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС", відповідно до якого виплата грошового утримання здійснювалася в кратних розмірах, а саме: особам, які виконували службові обовязки в першій зоні небезпеки, із розрахунку двох окладів за посадою та спеціальному званню (а.с. 73).

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України. Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, визначено переліченими вище нормативно-правовими актами, що є діючими на даний час.

Згідно з вимогами статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.10.1986 по 26.11.1986 має проводитись з урахуванням приписів всіх зазначених вище нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців: з нарахуванням подвійного окладу, з урахуванням кратності зони небезпеки кратності, з нарахуванням тарифної ставки 100 відсотків, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням шестигодинного робочого дня.

Водночас, як встановлено зі змісту довідки Шосткинської ВК № 66 від 10.09.2015 № 4/4603, позивачу нарахована заробітна плата з порушенням зазначених нормативно-правових актів (а.с.15-16).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 25.10.1986 по 26.11.1986 виконував службові обов'язки у зоні Чорнобильської АЕС загалом 33 доби в першій зоні небезпеки (а.с. 13).

Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846).

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Таким чином, неврахування при розрахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні Чорнобильської АЕС вищенаведених вимог безпосередньо впливає на призначення пенсії ОСОБА_1

При цьому, відповідачем указано в довідці від 10.09.2015 № 4/4603, що позивач перебував у І зоні Чорнобильської АЕС загалом 33 доби, тому суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо необхідності підтвердження позивачем виконання робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС саме у І зоні.

Також відповідач, відмовляючи у видачі довідки про перерахунок заробітної плати позивачу за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зазначив щодо необхідності надання позивачем довідки, яка має містити інформацію про характер виконуваних робіт, дозу опромінення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заява позивача від 16.01.2016, з якою позивач звертався до Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №66 для проведення перерахунку грошового утримання, містить у додатках картку обліку доз радіоактивного випромінювання (а.с. 78-79).

За вищенаведених обставин, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період перебування останнього у зоні ЧАЕС.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду допустимих та належних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не надав доказів правомірності відмови у перерахунку позивачу грошового утримання (заробітної плати).

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі встановлених судом фактичних обставин справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, суд зазначає, що визначення конкретного розміру грошового утримання знаходиться поза компетенцією суду.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області № 66 про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати відмову Шосткинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області № 66 щодо перерахунку грошового утримання за період з 25.10.1986 по 26.11.1986 ОСОБА_1, зазначену в листах від 04.01.2016 № 4/1-15-10-15 та від 03.02.2016 № 4/2-Б-1-16, протиправною.

Зобов'язати Шосткинську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області № 66 провести перерахунок грошового утримання ОСОБА_1 за період по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.10.1986 по 26.11.1986 відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986, наказів МВС СРСР № 0130 від 11.06.1986 і № 0189 від 30.06.1986 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРҐІС № 524-156 від 07.02.1986, з використанням коефіцієнту кратності 2 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС та подвоєнням оплати у вихідні дні з урахуванням коефіцієнту кратності 2 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС, та видати довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2016 року.

Суддя Т.С. Канигіна