Справа № 381/2638/16-а
Суддя: Бутенко В. О.
Дата ухвалення: 2016-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Бутенко В.О., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті йому пенсії із зменшенням віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію із зменшенням віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 19 лютого 2016 р., посилаючись на те, що з народження та по теперішній час він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а згідно відмітки в паспорті громадянина України позивач зареєстрований за даною адресою з 11 грудня 1986 року по теперішній час. Як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 13 травня 1993 року позивачу було видано посвідчення 4-ї категорії серія В-І НОМЕР_1. По досягненню 55 років ОСОБА_1 звернувся до відповідача з приводу призначення пільгової пенсії, як особі, яка постійно працює та проживає за території зони посиленого радіологічного контролю. Проте, рішенням № 17 від 18 травня 2016 року йому відмовлено у призначенні вказаної пенсії, посилаючись на те, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 в період з 13 січня 1987 р. по 12 жовтня 1987 р., працював в м. Сургут, Ханти-Мансійський АО Югра, Тюменської області, Росія, що суперечить його проживанню на територіях радіоактивного забруднення. Позивач вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, так як його трудовою книжкою та іншими наданими документами підтверджується наявність необхідного стажу для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 п 2, ч.4 ст.183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. В. Офірна Фастівського району та проживає по теперішній час. Згідно відмітки в паспорті громадянина України ОСОБА_1 зареєстрований у с. В. Офірна Фастівського району з 11 грудня 1986 року по теперішній час (а.с.9).

Як особі, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 13 травня 1993 року у встановленому законом порядку, ОСОБА_1, було видане посвідчення 4-ї категорії громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, серії В-І № НОМЕР_1 (а.с.10).

По досягненню 55 років ОСОБА_1 звернувся до відповідача з приводу призначення йому пільгової пенсії, як особі, яка постійно працює та проживає за території зони посиленого радіологічного контролю.

Проте, рішенням № 17 від 18 травня 2016 року йому відмовлено у призначенні вказаної пенсії, посилаючись на те, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 в період з 13 січня 1987 р. по 12 жовтня 1987 р., працював в м. Сургут, Ханти-Мансійський АО Югра, Тюменської обл, Росія, що суперечить його проживанню на територіях радіоактивного забруднення. Інших документів, які підтверджують проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не надав (а.с.11).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 з'ясовано, що він працював вахтово-експедиційним методом, а саме на території РФ в м. Сургут Тюменської області з 13 січня 1987 року по 12 жовтня 1989 року (а.с.13-14).

Відповідно до Основних положень про вахтовий метод організації робіт// затв. Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС і Міністерства охорони здоров'я СРСР «Про затвердження Основних положень про вахтовий метод організації робіт» від 31.12.1987 р.№794/33-82, тривалість вахти не повинна перевищувати одного місяця, у виняткових випадках може бути збільшена до двох місяців (п. 1.1), при виконанні робіт вахтовим методом у трудовій книжці зазначається, що робота виконується вахтовим методом (п.2.4), проживання вахтового персоналу в період міжвахтового відпочинку у вахтових селищах забороняється (п.3.6), при вахтовому методі організації робіт встановлюється сумованний облік робочого часу, обліковий період охоплює весь робочий час, час слідування до місця роботи і назад, час відпочинку (п.4.1). Враховуючи положення вказаного нормативного акту весь час, який не входить до вказаного, є міжвахтовим часом (періодом), який працівник проводить по місцю свого постійного проживання.

Необхідно врахувати також, що законодавством СРСР, яке діяло з часу Чорнобильської катастрофи до проголошення незалежності України, не було визначено поняття «постійного проживання». На той час діяв інститут прописки постійного місця проживання. Відповідно до п.22 Положення про паспортну систему в СРСР, затвердженого Міністрів СРСР від 28.08.1974 р. № 677, в редакції станом на 1986 рік, особа, яка прибула в іншу місцевість строком понад півтора місяці, зобовязана була прописатись тимчасово. Відповідно до п.23 вказаного Положення особа, яка переїжджала в іншу місцевість на постійне проживання строком понад півтора місяці, зобовязана була виписатись за своїм місцем проживання та постійно прописатись на новому місці.

Відповідно ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» постійним місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місцем перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, законодавство яке діяло на той час постійним місцем проживання вважалось перебування в певній місцевості понад півтора місяці. За характером своєї роботи по вахтовому методу ОСОБА_1 на місці виконання цієї роботи перебував не більше одного місяця, після чого повертався до місця свого постійного проживання в с. В. Офірна Фастівськогго району.

Згідно ст. 17 ЖК УССР збереження житлового приміщення за час тимчасової відсутності громадян. У зв'язку з тимчасовим виїздом з постійного місця проживання з умовами та характером роботи - протягом усього часу виконання даної роботи, за ним зберігається житло.

Наведене доводить факт, що протягом з 13 січня 1987 р. по 12 жовтня 1989 р. ОСОБА_1 працював вахтовим методом на території РФ, в зв'язку з чим систематично після роботи на вказаній території, яка тривала менше ніж півтора місяці, повертався до свого постійного місця проживання в с. В. Орфіна, внаслідок чого зазнавав негативного радіоактивного впливу, на підставі чого йому відповідно до Закону було надано статус потерпілого від наслідків аварії на ЧАЕС.

В інший час ОСОБА_1 постійно проживав на території села, що і було підставою для видачі посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю, тому що відповідно до Постанови КМ України від 20.01.1993 р. № 51 « Про затвердження порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення потерпілим громадянам, які постійно проживають або працюють на території зони посиленого радіологічного контролю, видаються за умови, що вони станом на 01.01.1993 р. прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, доказом юстійного проживання особи в зоні посиленого радіологічного контролю є наявність прописки на території цієї зони.

Відповідно до п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до ЗУ « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи-документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Отже, на думку суду, позивачем вичерпані всі можливості в отриманні фактів та документів, необхідних для пред»явлення до пенсійного фонду при призначенні пенсії згідно ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і в повному обсязі наданий позивачем перелік документальних підтверджень проживання в зоні радіологічного забруднення відповідає вимогам вищезазначеного закону, а тому відсутні будь-які правові підстави для відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у зв'язку з не підтвердженням ним факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову(ст.71 КАС України).

Однак відповідачем не надано доказів правомірності свого рішення і не доведено ті обставини на яких ґрунтуються їх заперечення.

З урахуванням викладеного, з метою поновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні , нарахуванні та виплаті йому пенсії із зменшенням пенсійного віку та вважає за необхідне зобов"язати відповідача призначити позивачу таку пенсію з моменту його звернення із такою заявою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 161-163 КАС України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні, нарахуванні та виплаті мені пенсії із зменшенням віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати відповідача призначити мені пенсію із зменшенням віку у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 19.02.2016 р.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя В.О.Бутенко