Справа № 826/23584/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 серпня 2016 року № 826/23584/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "П І Компані"
до про Київської міської митниці ДФС скасування рішення про коригування митної вартості товарів.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "П І Компані" (надалі по тексту - позивач, ТОВ "П І Компані") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС (надалі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №100270002/2015/700043/2 від 12.10.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення норм Митного кодексу України було необґрунтовано використано другорядний метод визначення митної вартості товарів, які переміщувались позивачем через митний кордон України, що призвело до того, що митна вартість товару була значною мірою збільшена. Позивач також зазначає, що у відповідача не було підстав для непогодження із заявленою ним митною вартістю, визначеною за основним методом (ціною договору), а тому оскаржувані рішення підлягають скасуванню.

У письмових поясненнях представник відповідача проти позову заперечував та просив суд в позові відмовити, посилаючись при цьому на недотриманні позивачем вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України в частині надання всіх необхідних для митного оформлення документів.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ "П І КОМПАНІ" (Покупець) в 2014 році уклало зовнішньоекономічний договір поставки з Продавцем - юридичною особою за законодавством Китайської Народної Республіки "Ningbo Weishan Duo Bao Building Material Co Ltd".

Відповідно до умов договору № РІС2015/05 від 17.11.2014 p., укладеного між Покупцем та Продавцем (далі - Договір) взаємовідносини сторін врегульовані наступним чином: Продавець на замовлення Покупця здійснює виробництво та постачання скловолоконної сітки в асортименті (далі - Товари), зазначених в додатках до Договору. Покупець здійснює оплату шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок Продавця за цінами, зазначеними в інвойсах на умовах 100% передплати.

Для проведення митного оформлення Товару, що надійшов відповідно умов Договору на адресу ТОВ "П І КОМПАНІ", до митного поста "Столичний" КММ ДФСУ через уповноваженого представника (Товариство з обмеженою відповідальністю "І. Т. С.", згідно з договором про надання послуг митного брокера №48/12 від 17.10.2012 року) подано електронну митну декларацію (далі ЕМД) №100270002/2015/260343 від 12.10.2015 p., в митному режимі імпорту згідно якої Позивачем задекларовано митну вартість товару на підставі основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

До митного оформлення вищевказаних товарів, окрім ЕМД, Позивач надавав наступні документи:

1. міжнародна автомобільна накладна №9062 від 08.10.2015;

2. міжнародна автомобільна накладна №9062/1 від 08.10.2015;

3. коносамент №597722602 від 09.09.2015;

4. коносамент №F65535W від 04.10.2015;

5. коносамент №MRFB 15083203 від 30.08.2015;

6. банківський платіжний документ, що підтверджує перерахування коштів Продавцю за Товар №156 від 07.10.2015;

7. рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг (далі ТЕО) №197765 від 21.09.2015;

8. банківський платіжний документ, що підтверджує перерахування коштів виконавцю робіт з ТЕО №159 від 08.10.2015;

9. довідка про транспортні витрати по доставці Товару до митного кордону України від 21.09.2015;

10. заявка про надання ТЕО №6L від 30.08.2015;

11. виписку з бухгалтерської документації № ПК-0003310 від 07.09.2015;

12. прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 03.07.2015;

13. висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений незалежною спеціалізованою експертною організацією (Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської обл.) №120-1252 від 07.10.2015;

14. розрахунок ціни (калькуляція) на Товар від 21.08.2015;

15. рахунок-фактура (інвойс) на Товар №DB15WS059-1 від 21.08.2015(автентичність якого засвідчена представництвом торгово-промислової палати Китайської Народної Республіки 19.08.2015 р за№153302А0/24147);

16. пакувальний лист від 21.08.2015;

17. зовнішньоекономічний договір №РІС2015/05 від 17.11.2014;

18. додаткова угода №1 від 23.02.2015р до зовнішньоекономічний договору №РІС2015/05 від 17.11.2014;

19. доповнення №7 від 06.07.2015р до зовнішньоекономічного договору №РІС2015/05 від 17.11.2014;

20. договір на ТЕО №OSS-000610/15 від 05.01.2015;

21. договір на ТЕО №2512 від 25.12.2009;

22. сертифікат про походження товару №G00025 від 02.09.2015;

23. каталог виробника від 19.05.2015;

24. лист експедитора від 09.10.2015;

25. митна декларація країни відправлення (КНР) №49592236 від 01.09.2015.

Митна вартість товарів була заявлена позивачем за основним методом за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №100270002/2015/700043/2 від 12.10.2015, яким митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості, за резервним методом, з використанням ціни договору щодо ідентичних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття вказаного спірного рішення про коригування митної вартості стали обставини, про що зазначені в графі 33 рішення, а саме - наявність розбіжностей у наданих для митного оформлення документах.

Зокрема, в рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган зазначає: «Цінова пропозиція (прайс-лист) компанії «Ningbo Weishan Duo Bao Building Material Co Ltd» не містить інформацію стосовно адреси, телефонів або сайту у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем зазначеного товару; наданий тільки на ту позицію товару, яка стосується митного оформлення, а не на всю продукцію виробника та не містить інформації щодо умов поставки та оплати, відповідно до яких можуть застосовуватись вказані ціни на продукцію, а також: не зазначено характеру тари, упаковки та термін його дії». Відсутність числових значень складових митної вартості, зокрема таких як витрати на навантаження/розвантаження до перетину митного кордону України та доставки до порту враховуючи можливе перевантаження вантажу на інше судно (найменування судна у коносаменті, експортній митній декларації та у митній та у митній декларації при імпорті різні).

Оцінюючи доводи сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Враховуючи вищевикладені норми, що регулюються спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позивач до митного оформлення імпортованих товарів надав повний пакет необхідних документів згідно з переліком ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Втім, як вже зазначалось, під час митного оформлення товару та визначенні митної вартості товарів, приводом для висновку відповідача про те, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, стало те, що позивач обрав метод визначення митної вартості товару не у відповідності до умов, наведених у главі 9 Митного кодексу України.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митним органом запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість а саме:

-транспортних витрат, а саме інвойси зазначені в платіжному дорученні по транспортним витратам;

-якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Однак, посадова особа контролюючого органу залишила поза увагою той факт, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №197765 від 21.09.2015, банківський платіжний документ, що підтверджує перерахування коштів виконавцю робіт з ТЕО №159 від 08.10.2015 та довідка про транспортні витрати по доставці Товару до митного кордону України від 21.09.2015 вже були надані позивачем під час подачі електронної митної декларації згідно з переліком документів, який зазначено в гр. 44 ЕМД.

Відповідно до умов Договору, поставка Товару здійснюється на умовах FOB Ningbo (згідно Інкотермс 2010)7). Згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати http://zakon0.rada.gov.ua/laws/show/988_007) умови FOB означають, що ціна товару включає в себе всі витрати, які можуть виникнути до навантаження контейнера з вантажем на борт судна в порту відправки, тому це не потребує додаткових роз'яснень до п.2.1 Контракту. В розрахунку ціни товару (калькуляція) ці дані вказані для підтвердження складових ціни товару для митних цілей.

В ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що рішенням про коригування митної вартості товарів митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу.

При цьому, підставою для прийняття вказаного рішення стало подання позивачем до митного оформлення документів, які містили розбіжності та неточності, а саме - «Цінова пропозиція (прайс - лист) компанії Ningbo Weishan Duo Bao Building Material Co LTD" не містить інформації стосовно адреси телефонів або сайту у мережі Інтернет для контактів купців із фірмою-продавцем зазначеного товару; наданий тільки на ту позицію товару, що стосуються митного оформлення, а не на всю продукцію виробника, не містить інформації щодо умов поставки та оплати, відповідно до яких можуть застосовуватись вказані ціни на продукцію, а також не зазначено характеру тари, упаковки та термін його дії.»

Отже, у позивача не витребовувалися пояснення чи підтвердження відносно документів, щодо яких відповідач послався на наявність розбіжностей.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно та необґрунтовано застосовано другорядний метод визначення митної вартості, а тому рішення Київської міської митниці про коригування митної вартості товарів є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "П І Компані" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №100270002/2015/700043/2 від 12.10.2015р.

3. Судові витрати в сумі 1218,00 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П І Компані" за рахунок асигнувань Київської міської митниці ДФС.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук