Справа № 2а-1269/09/0545
Суддя: Горбенко К.П.
Дата ухвалення: 2010-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Варнавська Л.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року справа №2а-1269/09/0545

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Горбенко К.П.

Суддів: Юрченко В.П.

ОСОБА_2

При секретарі: Ольховій О.В.

За участю:

Представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора м. Сніжне на постанову Сняжнянського міського суду Донецької області від 16 грудня 2009 року у справі № 2-а-1269/09/0545 за позовом Прокурора м. Сніжне до Сніжнянської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор м. Сніжне звернувся до Сняжнянського міського суду Донецької області із позовом до Сніжнянської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року.

Постановою суду першої інстанції від 16 грудня 2009 року у задоволені позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також постанова суду першої прийнята з порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд при прийняті постанови дійшов до невірного висновку про те, що оспорюване приміщення є складським і не відноситься до допоміжного, що підлягає приватизації разом з приватизацією кватир, а тому рішення Сніжнянської міської ради є незаконним та підлягаю скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, рішенням Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року «Об определении способа приватизации объекта недвижимости подвального помещения, по адресу: вул. Советськая, 73» (арк. справи 22) було вирішено приватизацію обєкта нерухомості підвального приміщення, з адресою: м. Сніжне, вул. Совєтська, 73, здійснити шляхом продажу на аукціоні. Рішенням Сніжнянської міської ради № 5-26-1175 від 25.07.2008 року (арк. справи 23) вищевказане приміщення було включене в перелік обєктів комунальної власності, що належать приватизації в 2008 році. 08.09.2008 року Прокурором м. Сніжне на рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року було винесено Протест № 8/4290 (арк. справи 5,6), вимогою якого було приведення рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року до вимог діючого законодавства. Рішенням Сніжнянської міської ради № 5/32-1480 від 13.01.2009 року у задоволенні протесту було відмовлено (арк. справи 7).

Колегія суддів вважає рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року незаконним з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII встановлено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб (далі - жилої площі у гуртожитках) (з урахуванням положення частини другої статті 2 цього Закону), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частиною 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону було вирішено: допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно до матеріалів справи (арк. справи 52) у будинку 73 по вулиці Совєтська, кількість викуплених квартир скаладає 12, а приватизованих 36. Аналізуючи вищевказані правові норми означає, що власники квартир вищевказаного будинку є співвласниками підвального приміщення № 4.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 року № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 06.03.1992 року №2171-XII встановлено, що об'єктами малої приватизації є: цілісні майнові комплекси невеликих державних підприємств, віднесених Державною програмою приватизації до групи А; окреме індивідуально визначене майно; об'єкти незавершеного будівництва та законсервовані об'єкти. Статтею 3 цього Закону встановлено, що приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу або продажу на аукціоні, за конкурсом.

Відповідно до ст. 4 цього Закону продавцями об'єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності, є відповідно Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими Радами.

Згідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів не приймає до уваги докази надані відповідачем до суду першої інстанції, а саме Технічну справу (арк. справи 39-41), Свідоцтво про право власності від 29.10.2009 року (арк. справи 42), оскільки вищевказані документи були виготовлені після прийняття рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року.

В суді апеляційної інстанції представником відповідача були надані документи, в ході дослідження яких не було підтверджено, що підвальне приміщення № 4 житлового будинку № 73 по вул. Совєтській знаходилось у комунальній власності а також те, що вищевказане приміщення не відноситься до допоміжного приміщення житлового будинку.

Відповідно до ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуюче викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки відповідачем не доказано та не надано документів, які б підтверджували право комунальної власності на підвальне приміщення № 4 житлового будинку № 73 по вул. Совєтській до прийняття Сніжнянською міською радою рішення № 5/26-1179 від 25.07.2008 року, то вищевказане рішення треба вважати передчасним та незаконним, оскільки воно порушує право сумісної власності жителів будинку на вищевказане приміщення, а тому рішення № 5/26-1179 від 25.07.2008 року підлягає скасування.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог позивача, та вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.22, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора м. Сніжне задовольнити.

Постанову Сняжнянського міського суду Донецької області від 16 грудня 2009 року у справі № 2-а-1269/09/0545 за позовом Прокурора м. Сніжне до Сніжнянської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року скасувати.

Позовні вимоги Прокурора м. Сніжне до Сніжнянської міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про скасування рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року задовольнити.

Рішення Сніжнянської міської ради № 5/26-1179 від 25.07.2008 року скасувати.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 27 травня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови буде виготовлений 1 червня 2010 року.

Головуючий суддя К.П. Горбенко

Судді В.П.Юрченко

ОСОБА_2