Справа № 643/3052/15-а
Суддя: Крівцов Д. А.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/3052/15-а
Провадження № 2-а/643/94/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Крівцова Д.А.

за участю секретаря Славгородської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Відділу Державної автомобільної інспекції Харківського РВ з обслуговування Харківського району та м. Люботин ГУМВС України в Харківській області Лацько Станислава Олександровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить: визнати незаконними дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності; постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 202432 від 26.01.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу по ст. 132-1 КУпАП у розмірі 510,00 грн. - визнати незаконною та скасувати; провадження по адміністративній справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що він, працюючи в ПП "Будтрансгруп", 12.01.2015 року керував автомобілем НОМЕР_1, у м. Мерефа Харківської області по вул. Дніпропетровській, де був зупинений в 16-00 год. відповідачем, яким складено протокол від 12.01.2015 року за перевезення небезпечного вантажу (відходи від буріння свердловин для видобування нафти та газу) без узгодження маршруту з ДАІ та свідоцтва про допуск водія до перевезення небезпечних вантажів. 26.01.2015 року відповідачем винесено оскаржувану постанову серії ПС2 № 202432, згідно якої він за вказаних вище обставин порушив вимоги п. 22.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП. Вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам справи з огляду на наступне. ПДР України він не порушував, автомобіль, яким він керував, був у справному стані та не забруднював навколишнє середовище. Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів. Зазначеною нормою ПДР України не передбачено обмежень щодо керування транспортними засобами. Крім того, позивачем було надано відповідачу Науковий звіт від 02.04.2014 року, який свідчить про відсутність небезпеки відходів від буріння свердловин для виробництва нафти та газу. Крім того, Мінприроди України в листі від 03.02.2015 року зазначило, що, зокрема, в умовах відсутності затвердженого порядку видачі документів дозвільного характеру поводження з відходами здійснюється відповідно до Закону України "Про відходи". З вказаних вище документів вбачається, що відходи, які перевозив позивач, не є небезпеченим вантажем і можуть перевозитись без узгодження маршруту з ДАІ та свідоцтва про допуск водія для перевезення небезпечних вантажів. Відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення та притягнув позивача до відповідальності за відсутності доказів вини останнього, а керувався лише припущеннями.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову, суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.01.2015 року відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 202432, відповідно до якої 12.01.2015 року о 16-00 год. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Дніпропетровській в м. Мерефа Харківської області та перевозив небезпечний вантаж (відходи від буріння свердловин для видобування нафти та газу) без узгодження маршруту з ДАІ та свідоцтва про допуск водія для перевезення небезпечних вантажів, чим порушив вимоги п. 22.5. ПДР України. Вказаною постановою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

02.04.2014 року за замовленням ТОВ "Шелл Юкрейн Експлорейшен енд Продакшн І", ДУ "Інститут гігієни та медичної екології ім. О.М. Марзєєва АМН України" складено Науковий звіт за результатами санітарно-гігієнічної оцінки чотирьох видів відходів буріння, утворених на буровому майданчику Біляївська-400 Павлівсько-Світлівської ділянки з визначенням класу небезпеки і наданням рекомендацій щодо поводження, вих. № 22/1268.

У висновках вказаного Наукового звіту зазначено, що відходи - шлами з амбарів №№1 (проба 1-2), 2 за ступенем небезпеки є помірно небезпечними - ІІІ клас небезпеки у відповідності до ДсанПіН 2.2.7.029-99. Відходи - з початку амбару № 1 і амбару № 3 є по суті мінеральними інертними глинистими субстанціями і за ступенем небезпеки для навколишнього середовища і здоров'я населення - мало небезпечними - ІY клас небезпеки, не створюватимуть загрози при дотриманні вимог щодо поводження з такими відходами. Рекомендовано шлами ІІІ класу небезпеки використовувати у суміші з інертними матеріалами (піском, щебенем), шлами з вмістом вологості (52-53%) попередньо необхідно підсушити. При проведенні вантажно-розвантажувальних робіт зі шламами необхідно застосовувати засоби попередження пилоутворення та засоби індивідуального захисту працюючих. Також у Науковому звіті зазначено на можливості рекомендувати проводити обробку шламів в шламових амбарах шляхом запровадження сучасних технологій, які дозволяють із застосуванням препаратів - деструкторів складних вуглеводневих композицій повністю руйнувати їх до інертних речовин. Шлами придатні для використання при проведенні планувальних робіт на власній території - буровому майданчику. Шлами можливо застосовувати на полігоні ТПВ для улаштування тіла полігону, як ізолюючий матеріал для пересипання шарів відходів, у дорожньому будівництві, при спорудженні підсобних та складських будівель. Роботи виконувати з дотриманням загальних санітарно-гігієнічних вимог у відповідності до ДсанПін 2.2.7.029-99. При проведенні вантажно-розвантажувальних робіт та при захороненні на полігоні ТПВ застосовувати заходи щодо недопущення пилоутворення. Дотримання таких вимог не становитиме загрози для навколишнього середовища і здоров'я населення.

Як вбачається з відповіді Міністерства екології та природних ресурсів України № 6/1-7/107615 від 03.02.2015 року, господарська діяльність має здійснюватись з дотриманням вимог природоохоронного законодавства, зокрема, з урахуванням громадської думки та наукової обґрунтованості діяльності. Розроблений Мінприроди проект постанови КМУ "Про затвердження порядку надання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами та подання декларацій про відходи" у зв'язку із зміною складу Уряду повторно направлено на погодження заінтересованим центральним органам виконавчої влади. В умовах відсутності затвердженого порядку видачі зазначених документів дозвільного характеру поводження з відходами здійснюється відповідно до Закону України "Про відходи". Тимчасова відсутність порядку отримання документів дозвільного характеру не повинна призводити до перешкод у здійсненні діяльності суб'єктів господарювання та виконання місцевою державною адміністрацією функцій державного управління.

Статтею 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пунктом п. 22.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, а також рух транспортних засобів та їх составів у випадках, встановлених зазначеним пунктом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відходи", відходами є будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення. Небезпечні відходи - відходи, що мають такі фізичні, хімічні, біологічні чи інші небезпечні властивості, які створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини та які потребують спеціальних методів і засобів поводження з ними.

Згідно ст. 34 Закону України "Про відходи", усі небезпечні відходи за ступенем їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище та на життя і здоров'я людини поділяються на чотири класи і підлягають обліку. Перевезення небезпечних відходів дозволяється лише за наявності їх паспорта та ліцензії на поводження з ними і в порядку, визначеному законодавством про перевезення небезпечних вантажів.

Згідно Державних санітарних правил та норм ДСанПіН 2.2.7.029-99, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України № 29 від 01.07.1999 року, небезпечні відходи - це відходи, фізичні, хімічні чи біологічні характеристики яких створюють чи можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров'я людини та вимагають спеціальних методів і засобів поводження з ними. Відходи сфер виробництва і сфери споживання в залежності від фізичних, хімічних і біологічних характеристик всієї маси відходу або окремих його інгредієнтів поділяються на чотири класи небезпеки: I-й клас - речовини (відходи) надзвичайно небезпечні; II-й клас - речовини (відходи) високо небезпечні; III-й клас - речовини (відходи) помірно небезпечні; IV-й клас - речовини (відходи) мало небезпечні.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про перевезення небезпечних вантажів", небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об'єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Згідно вказаної вище норми, небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Згідно п. 2.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України № 822 від 26.07.2004 року, небезпечні вантажі перед початком перевезення повинні бути класифіковані та віднесені до одного з класів (підкласів) небезпеки. При цьому визначається додаткова небезпека, а для речовин класів небезпеки 3, 4.1 (крім самореактивних речовин), 4.2, 4.3, 5.1, 6.1, 8 та 9 ще й група пакування. Для вибухових речовин та вибухових виробів класу 1 додатково визначається група сумісності. Класифікація небезпечного вантажу наводиться в нормативному документі на продукцію або в паспорті безпеки речовини та в транспортному документі.

Відповідно до п. 15.1 вказаних вище Правил, відправник небезпечних вантажів зобов'язаний: а) передавати до перевезення небезпечні вантажі, які відповідають вимогам цих Правил та ДОПНВ; б) передавати до перевезення небезпечні вантажі тільки тоді, коли вони класифіковані та згідно з цими Правилами та ДОПНВ допущені до перевезення; в) вказати перевізнику або вантажнику, який передає небезпечні вантажі до перевезення дорожніми транспортними засобами, на небезпечний вантаж, його номер ООН, транспортна назва, клас небезпеки (в разі вантажів 1-го класу - підклас та групу сумісності) та, якщо застосовується, групу пакування, а також номери знаків небезпеки, вказаних для небезпечного вантажу в переліку небезпечних вантажів наведеного в таблиці А глави 3.2 додатка А ДОПНВ. У разі перевезення небезпечного вантажу, упакованого в обмежених кількостях, вказати на небезпечний вантаж, без зазначення його номера ООН, транспортної назви, класу небезпеки, групи пакування та номерів зразків знаків небезпеки тощо; г) надати перевізнику необхідні відомості та, в разі необхідності, перевізні документи, що вимагаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 71 КАС України також передбачено, що суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Судом в ухвалі від 17.06.2015 року було запропоновано відповідачу - відділу ДАІ Харківського РВ з обслуговування Харківського району та м. Люботин ГУМВС України в Харківській області, подати суду заперечення проти позову та докази, які в нього є, а в разі надання заперечень проти позову - зобов'язано відповідача надати суду всі матеріали, що були або мали буті взяті до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

В листі на ім'я відповідача Лацько С.О., яким останнього було повідомлено про заміну відповідача та його залучення до справи в якості відповідача, Лацько С.О. також було запропоновано подати суду заперечення проти позову та докази, які в нього є, а в разі надання заперечень проти позову - надати суду всі матеріали, що були або мали буті взяті до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідач заперечень проти позову, а також будь-яких матеріалів, суду не надав.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Як вбачається з вказаних вище положень законодавства України, небезпечний вантаж повинен бути віднесено до одного з класів небезпечних речовин.

Між тим в оскаржуваній постанові не зазначено, до якого саме класу небезпечних речовин віднесено вантаж та на підставі яких саме доказів та даних відповідачем зроблено висновок про факт небезпечності вантажу.

Як вбачається з вказаних вище положень Закону України "Про відходи", небезпечними є відходи, що створюють або можуть створити значну небезпеку для навколишнього природного середовища і здоров'я людини.

Зазначені відходи згідно чинного законодавства за ступенем їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище та на життя і здоров'я людини поділяються на чотири класи.

В оскаржуваній постанові також не зазначено, до якого класу небезпеки віднесено відходи, що перевозились позивачем, в разі їх небезпеки, та на підставі яких саме даних відповідачем зроблено висновок про небезпеку вказаних відходів.

Так, в постанові відповідачем лише зазначено на небезпечності вантажу, який складається з відходів від буріння свердловини, без зазначення будь-яких доказів, які досліджувались відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та за наслідками оцінки яких відповідачем зроблено відповідний висновок про небезпеку вантажу та, як наслідок - висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідні дані не надано суду і в ході судового розгляду даної справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, факт небезпечності вантажу, який перевозив позивач, та, як наслідок, не доведено факт правомірності оскаржуваної постанови, згідно якої на позивача накладено стягнення за перевезення небезпечного вантажу.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі - закриттю за відсутністю складу правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 112-113, 136, 159, 160-164, 167, 171-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС № 202432 від 26.01.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Крівцов Д.А.