Справа № 2а-0770/885/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року м. Київ К/800/51954/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Гончар Л.Я.,

Чалого С.Я.,

розглянула у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Закарпатської митниці ДФС (правонаступник Чопської митниці Міндоходів) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чопської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Чопської митниці від 13.03.2012 року № 97 про визначення суми податкового зобов'язання по миту на товари, що ввозяться (пересилаються) на території України громадянами у сумі 40240,92 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Чопської митниці від 13.03.2012 року № 98 про визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 88530,04 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову позові.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Як встановлено, проведеною Чопською митницею невиїзною документальною перевіркою стану дотримання громадянином ОСОБА_3 законодавства з питань митної справи при митному оформленні за ВМД від 27.05.2010 року № 300000009/2010/000971 транспортного засобу та від 28.05.2010 року № 300000009/2010/000972 транспортного засобу (акт Чопської митниці від 25.02.2012 року за № 0008/12/305000000/248601315) встановлено, що платник податків - громадянин ОСОБА_3 надав митному органу документи, які містять неправдиві дані щодо їх вартості та митна вартість вантажних автомобілів, заявлена у вантажних митних деклараціях та товарно-супровідних документах, є на 321927,37 грн. нижчою за митну вартість, розраховану у відповідності до Митного кодексу України на основі документів, отриманих від митних органів Республіки Угорщина.

Чопською митницею прийнято податкові повідомлення-рішення:

- за № 97 про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання по миту на товари, що ввозяться (пересилаються) на території України громадянами у сумі 40240,92 грн. (за основним платежем - 32192,74 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 8048,18 грн.);

- за № 98 про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 88530,04 грн. (за основним платежем - 70824,03 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 17706,01 грн.).

22 травня 2010 року через пункт пропуску Ужгород (Україна) - Вишнє-Німецьке (Словаччина) митного посту "Ужгород" Ужгородської митниці (правонаступницею якої є Чопська митниця) на адресу ОСОБА_3 згідно документів контролю доставки - попередніх повідомлень від 21.05.10 року № 300000005/2010/001777 та від 21.05.2010 року № 300000005/2010/001778 було ввезено транспортні засоби - вантажні автомобілі: сідельний тягач марки "MERCEDES", модель "ACTROS 1844 LS", Ідентифікаційний номер (шасі): WDB9340421L196073 та сідельний тягач марки "MERCEDES", модель "ACTROS 1844 LS", Ідентифікаційний номер (шасі): WDB9340321L229332".

27 травня 2010 року на сідельний тягач марки "MERCEDES", модель "ACTROS 1844 LS", Ідентифікаційний номер (шасі): WDB9340421L196073 було оформлено ВМД №300000009/2010/000971. Митне оформлення за даною ВМД завершено 27.05.2010 року. При митному оформленні даного транспортного засобу надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 06.02.2007 року № DI56500 та інвойс № ТІ0301/10 від 19.05.2010 року, що вказував про придбання ним зазначеного транспортного засобу від фірми "TAYLON INTERNATIONAL & CO S.R" (Ricardo J. Alfaro Avenue. The Centum Tower Fourth floor № 401 Panama Republik of Panama) за ціною 16500,00 Євро.

27 травня 2010 року до митного контролю та оформлення було подано ВМД №300000009/2010/000972 на сідельний тягач марки "MERCEDES", модель "ACTROS 1844 LS", Ідентифікаційний номер (шасі): WDB9340321L229332. Митне оформлення за даною ВМД завершено 28.05.2010 року. При митному оформленні даного транспортного засобу надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 11.06.2007 року № DN79309, інвойс № ТІ0302/10 від 19.05.2010 року, що вказував на придбання ним зазначеного транспортного засобу від фірми "TAYLON INTERNATIONAL & CO S.F." (Ricardo J. Alfaro Avenue. The Centura Tower Fourth floor № 401 Panama Republik of Panama) за ціною 16500,00 Євро.

Особою, відповідальною за фінансове врегулювання при митному оформленні товару згідно інформації, наведеної в графах 9 вказаних ВМД, виступав ОСОБА_3

Крім того, у пункті пропуску на вказані транспортні засоби до митного контролю і оформлення подавалися книжка МДП (Carnet TIR) від 21.05.2010 року №VX 63980444 і CMR від 21.05.2010 року № 7013446 та книжка МДП (Carnet TIR) від 21.05.2010 року № SX 63980443 і CMR від 21.05.2010 року № 7013445 відповідно, в яких відправником значилася фірма "TAYLON INTERNATIONAL & CO S.F/' (Ricardo J. Alfaro Avenue. The Centum Tower Fourth floor № 401 Panama Republik of Panama), а отримувачем - громадянин ОСОБА_3

Відповідно до Угоди між Україною та ЄС про взаємну адміністративну допомогу в митних справах від 14.06.1994 року, з метою здійснення перевірки щодо правомірності ввезення на митну територію України транспортних засобів - Чопською митницею через Держмитслужбу України був направлений запит до Національної Митно-Фінансової Управи Угорської республіки з проханням щодо перевірки та надання копій експортних декларації та рахунків, на підставі яких митними органами Угорщини здійснено митне оформлення вищевказаних транспортних засобів в режимі експорту, та Чопською митницею з митних органів Угорщини отримано лист Національної Податкової та Митної Адміністрації Угорщини від 27.10.11 № NAV КН KKF та копії документів: експортних вантажних митних декларацій митних органів Угорщини MRN №10ГО10100020В89В305 MRN №10HU10100020B89B90 та копії рахунків №318786, №318787 від 18.05.2010р., відповідно до яких продавцем зазначених автомобілів є угорська фірма "Hungarotruck Kft" (1172, Budapest Vidor u.3), покупцем ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), а вартість кожного автомобіля становить 33000,00 Євро (а не 16500,00 Євро) та загальна вартість двох автомобілів складає 66000,00 Євро (а не 33000 Євро).

На підставі наведеного, Чопською митницею зроблено висновок про те, що під час митного оформлення даних транспортних засобів ОСОБА_3 надав митному органу документи, які містять неправдиві дані щодо їх вартості.

Згідно із висновками акта від 25.02.2012 року за №0008/12/305000000/248601315, порушено вимоги ст.264 Митного кодексу України (заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення мають базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації, що подається у кількісному виразі) та митна вартість транспортних засобів, заявлена платником податків під час митного оформлення, базується на основі рахунків, які містять неправдиві дані, і є нижчою за митну вартість, розраховану у відповідності до МК України на основі документів, отриманих від митних органів Республіки Угорщина.

Перевіркою встановлено, що подання рахунків-фактур (інвойсів), що містить неправдиві дані, під час митного оформлення транспортних засобів призвело до заниження митної вартості на загальну суму 321927,37 грн., що, в свою чергу, спричинило недобір митних платежів на загальну суму 103016,77 грн., з яких ввізне мито - 32192,74 грн., ПДВ - 70824,03 грн.

Відповідно до вимог п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Нормами підпункту 41.1.2 п.41.1 ст.41 ПК України встановлено, що митні органи є контролюючими органами щодо мита, акцизного збору, податку на додану вартість, інших податків, які відповідно до податкового законодавства справляються у разі ввезення (пересиланні) товарів і предметів на митну територію України або територію спеціальної митної зони або вивезення (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території спеціальної митної зони.

Спільним наказом ДПА України та Держмитслужби України від 16.03.2001р. за №109/188 затверджено Порядок здійснення митними органами контролю за сплатою платниками податків податку на додану вартість та акцизного збору, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів та інших предметів на митну територію України, та згідно з п.2.1 цього Порядку - контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою визначення податкових зобов'язань та за сплатою платниками податків, які справляються при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України, здійснюється митними органами.

При цьому, згідно із вимогами ч.1 ст.69 Митного кодексу України (втратив чинність з 01.06.2012р., діючий та в редакції станом на час проведення перевірки та прийняття рішень, далі - МК України), незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що здійснення митного контролю не обмежено строками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008р. №339 затверджено Порядок здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів (втратив чинність згідно постанови КМ України від 21.05.2012р. №444, в редакції станом на час проведення перевірки, далі - Порядок), та згідно п.1 Порядку - цей Порядок встановлює процедуру здійснення митними органами контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення і після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України, а також донарахування обов'язкових платежів.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після завершення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом за наявності виникнення обґрунтованого сумніву стосовно достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органові, в тому числі у разі надходження від митних органів іноземних держав інформації про непідтвердження автентичності документів, поданих митному органові України щодо товарів, митне оформлення яких завершено, та недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів про надання інформації стосовно зовнішньоекономічних операцій, які проводили за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

У відповідності до п.4 Порядку, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів після закінчення операцій їх митного контролю, митного оформлення та пропуску через митний кордон України здійснюється митним органом шляхом, в тому числі, проведення перевірок (в. т.ч., невиїзних документальних).

За вимогами частини 1 ст.2 Закону України "Про систему оподаткування" (втратив чинність з 01.01.2012р., діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Згідно із приписами ч.1 ст.14 Закону України "Про систему оподаткування", до загальнодержавних належать податки і збори (обов'язкові платежі), серед інших, зокрема, податок на додану вартість (п.1), мито (п.5).

Згідно із вимогами ст.8 Закону України "Про Єдиний митний тариф" (втратив чинність з 01.06.2012р., у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) ввізне мито нараховується на товари та інші предмети при їх ввезенні на митну територію України, тобто, мито (ввізне мито) віднесено до загальнодержавних податків та зборів. Зобов'язання зі сплати ввізного мита є зобов'язанням зі сплати податку, строк сплати (нарахування) якого встановлено спеціальним законом - Законом України "Про Єдиний митний тариф".

Виходячи з наведеного, здійснення митним органом контролю митних платежів, проведення перевірки митним органом на підставі даних компетентних органів іноземних держав, правомірність визначення митницею податкових зобов'язань по ввізному миту та ПДВ митним органом - відповідає вимогам закону, тобто, проведення перевірки та визначення зобов'язань вчинено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, яким регулюються митні та податкові правовідносини.

Як встановлено, має місце невідповідність відомостей, вказаних позивачем в митних деклараціях та відомостей з митних органів країн експортерів в частині вартості переміщуваних через митний кордо України автомобілів. Матеріали справи вказують на те, що подані позивачем документи містять неправдиві відомості стосовно вартості придбаних ним автомобілів, як наслідок такі недостовірні дані було використано в процесі митного оформлення товарів (автомобілів).

За вимогами статті 259 Митного кодексу України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу. Водночас, відповідно до вимог ст.264 Митного кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ст.81 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення.

Митна вартість будь-яких товарів та метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості (стаття 262 Митного кодексу України).

Заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на достовірній, документально підтвердженій інформації. Для підтвердження заявленої митної вартості товарів подаються документи, перелік яких визначений Порядком декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу України основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно із вимогами ст.267 Митного кодексу України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Положеннями ст.261 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем було допущено порушення законодавства про митну справу шляхом заниження фактурної вартості придбаного товару, що призвело до значного заниження митної вартості так, як наслідок, до заниження митних платежів (ввізного мита та податку на додану вартість).

У касаційній скарзі позивач зазначає, що митний орган не мав права у спірних правовідносинах продовжувати митне оформлення та за наслідками цього нараховувати обов'язкові платежі.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях (підпункт 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК).

Згідно зі статтею 351 МК предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах Верховного Суду України від 07.11.2011 року, 26.06.2012 року та 04.07.2013 року (справи №№ 21-223а11, 21-130а12, 21-202а13 відповідно) якщо митний орган, приймаючи ВМД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.

В інших випадках, за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України, митний орган має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов'язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.

Проте, у справі, що розглядається, митний орган не визначав митну вартість товару, яка була задекларована позивачем самостійно.

З доводами касаційної скарги, що митний орган, визначаючи митну вартість, використав не легітимізовані документи, що надійшли з іншої держави колегія судів погодитись не може, оскільки такі документи отримані відповідно до Угоди між Україною та ЄС про взаємну адміністративну допомогу в митних справах від 14.06.1994 року.

Згідно із вимогами ч.4 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Крім того, з огляду на положення ч.4 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.04.2012 року, якою визнано позивача винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.352 МК України та постанову апеляційного суду Закарпатської області від 31.05.2012 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито, у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності та в якій суд зазначив, що висновки про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подачі документів, які містять неправдиві дані про вартість автомобіля є правильними.

Отже, враховуючи встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: