Справа № 339/169/16-а
Суддя: Сметанюк В. Б. В. Б.
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/169/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Сметанюка В.Б.,

з участі секретаря: Стельмах М.Ю.,

позивачки: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2,

представників відповідачів: Марецької М.М., Шиян Л.І., Лугової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болехові матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_6 до міського голови міста Болехова Мельника Богдана Михайловича, Болехівської міської ради Івано-Франківської області про визнання незаконним розпорядження міського голови щодо звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати розпорядження міського голови м. Болехова Мельника Б.М. від 04.05.2016 року № 42-к незаконним та поновити її на посаді начальника відділу з питань економіки, зовнішньо- економічної діяльності та туризму виконавчого комітету Болехівської міської ради, також стягнути на її користь з відповідачів середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. Судові витрати по справі покласти на відповідачів.

В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що розпорядженням міського голови від 04.05.2016р. її звільнено з посади начальника відділу з питань економіки, зовнішньо економічної діяльності та туризму виконавчого комітету Болехівської міської ради у зв'язку із скороченням чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки при звільненні грубо порушені її трудові права як громадянина, дотримання яких забезпечується нормами Конституції України. Відповідачами порушено базові принципи функціонування трудових відносин та вчинено умисні дії, спрямовані на ущемлення інтересів працівника, який є соціально незахищеною особою.

Жодних підстав до її звільнення не було, успішно виконувала покладені на неї завдання та функції, проходила щорічну атестацію, не притягувалась до дисциплінарної відповідальності та в порівнянні з іншими працівниками має вищу кваліфікацію та переваги залишення на роботі, є одинокою матір»ю, яка одна виховує дитину 7 років, що взагалі при звільненні не враховувалося.

Також зазначивши, що 30 березня 2016 року подавала заяву про призначення на вакантну посаду - начальника відділу-державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Болехівської міської ради (т.2,а.с.34). Однак, відповідачем тільки 25 квітня 2016 року надано відповідь, що дана посада не є вакантною (т.2, а.с.37).

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задоволити. Додатково пояснивши, що позивачку незаконно звільнено із посади за ч.1 ст. 40 КЗпП, однак реального скорочення штату та чисельності працюючих не відбулося, а також відсутнє техніко-економічне обґрунтування даного скорочення. ОСОБА_1 звільнено із порушенням положень трудового законодавства, а саме: ст.184, ч.2 ст.40, ч.2-3 ст.49 КЗпП - не запропоновано іншої роботи на цьому ж підприємстві, не переведено на іншу вакантну посаду в межах Болехівської міської ради; ст. 43 КЗпП - позивачку звільнено з посади, хоча профспілка не надала згоди на звільнення, ч.2-3 ст.49 КЗпП - не враховано переважне право на залишення на роботі; ст.184 КЗпП - звільнено одиноку матір при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, хоча повної ліквідації підприємства не відбулося.

Також зазначив, що позивачці відповідачем не було запропоновано вакантні посади у межах Болехівської міської ради, а всупереч КЗпП позивачці було запропоновано вакантну посаду в іншій юридичній особі - управлінні праці та соціального захисту населення, яку вона відмовилась зайняти.

Представники відповідача в поданому заперечені (т.1, а.с.33-37), та в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, так як звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням процедури, визначеної КЗпП України. Зазначивши, що позивачку попереджено про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників за два місяці до звільнення та запропоновано вакантну посаду посаду головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, яке є структурним підрозділом Болехівської міської ради. Однак, позивачка відмовилася займати дану посаду. А тому, її було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що працює інспектором в Управлінні держпраці в Івано-Франківській області. При проведенні нею позапланової перевірки в період з 08-12.07.2016 року дотримання трудового законодавства при здійсненні скорочення чисельності або штату працівників виконавчого комітету Болехівської міської ради - порушень щодо ОСОБА_1 не виявлено. Також повідомила, що нею не перевірялося дотримання роботодавцем ч.2, 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки бланк Акту перевірки не передбачає таких розділів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що наказом № 92 від 07.10.2005р. ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу інформації та зв'язків з громадськістю міськвиконкому згідно контракту та 28 лютого 2006р. звільнена з посади у зв'язку з закінченням строку договору п.2ст.36 КЗпП (т.1,а.с.9).

27 липня 2006року згідно наказу № 84 від 27.07.2006р. ОСОБА_1 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу інформації та зв'язків з громадськістю міськвиконкому за строковим трудовим договором.

Згідно розпорядження за № 391-р від 27.12.2006 року прийнята на тимчасову посаду головного спеціаліста відділу інформації та зв'язків з громадськістю міськвиконкому. 31 серпня 2007 р. згідно наказу № 61 ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням у зв'язку з зарахуванням до Львівського регіонального інституту державного управління при Президенті України (т.1,а.с.10).

Згідно розпорядження Болехівської міської ради від 02.03.2009р. №70-р ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому, як випускника Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президенті України.

Відповідно до рішення від 10.09.2010р. за № 02-49/10 ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому.

Розпорядженням від 09.03.2011р. за № 90-р ОСОБА_1 призначено на посаду державного реєстратора начальника відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому з окладом згідно мінімального розміру, як таку, що пройшла стажування відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб, підприємців, ст. 10 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

ОСОБА_1 26.06.2013р. переведено на посаду начальника відділу з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому згідно розпорядження № 38-к від 31.05.2013р.

На протязі роботи в Болехівській міській раді ОСОБА_1 присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування - 27 грудня 2006року, 02 березня 2009року - 12 ранг; 09 березня 2011р. - 11 ранг, 09 березня 2013р. - 10 ранг, 10 березня 2015р. - 9 ранг (т.1, а.с.10-13).

Згідно рішення Болехівської міської ради від 22.02.2016р. за № 71-05/16 «Про затвердження структури виконавчих органів Болехівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» вирішено ліквідувати 7 відділів виконавчого комітету Болехівської міської ради: загальний відділ; юридичний відділ; відділ з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму; відділ містобудування та архітектури; відділ з питань торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою; відділ з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та мобілізаційної роботи; відділ молоді та спорту. Пунктом 2 вказаного рішення міської ради вирішено скоротити такі посади виконавчого комітету Болехівської міської ради: начальника загального відділу; головного спеціаліста роботи зі зверненнями громадян загального відділу; головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності; начальника юридичного відділу; начальника відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму; начальника відділу містобудування та архітектури; головного спеціаліста з питань містобудівного кадастру відділу містобудування та архітектури; начальника відділу з питань торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою; головного спеціаліста з питань сільського господарства та землеустрою відділу торгівлі, побутового обслуговування населення, захисту прав споживачів, сільського господарства та землеустрою; начальника відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та мобілізаційної роботи; завідувача господарством відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та мобілізаційної роботи; начальника відділу молоді та спорту; керівника Центру надання адміністративних послуг; адміністратора Центру надання адміністративних послуг; заступника начальника - начальника бюджетного відділу фінансового управління. П.3 затверджено структуру та загальну чисельність апарату Болехівської міської ради та її виконавчих органів в кількості 106,5 штатних одиниць (т.1,а.с.193).

Комісією із скороченням посад у виконавчому комітеті Болехівської міської ради від 26.02.2016 р. вирішено рекомендувати міському голові у зв'язку із скороченням посади начальника відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому, взяти до уваги, що ОСОБА_1 є одинока мати, а тому їй запропонувати посаду головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення міськвиконкому, про що свідчить протокол №1 (т.1,а.с.38-39).

Попередженням від 26 лютого 2016 року винесеним відповідачем, повідомлено ОСОБА_1, що посада яку вона обіймає, з 26.04.2016р. скорочується і позивачка підлягаєте звільненню. Відповідачем запропоновано їй посаду головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради. ОСОБА_1 з попередженням була не згідна, зазначивши в ньому, що у зв'язку з тим, що її звільнення носить упереджений характер, відсутні реальні підстави для скорочення штату та зміни структури Болехівської міської ради, та не відповідає вимогам ст. 184 КЗпП України (т.1,а.с.48-50).

Міським головою м.Болехова 07 квітня 2016 року направлено подання на ім'я голови первинної профспілкової організації Болехівського міськвиконкому ОСОБА_9, що на виконання рішення Болехівської міської ради від 22.02.2016р. № 71-05/16 № «Про затвердження структури виконавчих органів Болехівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів» скорочено посаду, начальника відділу з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому, яку обіймає ОСОБА_1 Дане подання просив розглянути в установленому порядку на засідання профспілкового комітету та дати згоду на звільнення начальника відділу з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому, яку обіймає ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п.1 ст. 40 КЗ пП України (т.1,а.с.47).

Профспілковим комітетом не дано згоди на звільнення начальника відділу з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому ОСОБА_1 та скорочення її посади у зв'язку з тим, що відповідно ст. 42 КЗпП України вона має переважне право залишення на роботі як працівник з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці (5 категорія, 11 ранг; 3 вищі освіти, магістр державного управління) порівняно з іншими працівниками міськвиконкому. А також у зв'язку з тим, що вона є одинокою мамою і на її утриманні дитина віком 7 років, про що відображається у витягу № 11 від 20.04.2016р. Крім того, профспілковому комітету не була надана інформація про підстави та техніко-економічне обґрунтування щодо необхідності ліквідації відділу з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому в якому працює ОСОБА_1 та відповідно скорочення її посади - начальника відділу з питань зовнішньоекономічної діяльності, інвестицій та туризму відділу економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму міськвиконкому. Також, міському голові рекомендовано здійснювати скорочення працівників виконавчого комітету міської ради з дотриманням чинного законодавства, враховуючи статтю 42 Кодексу законів про працю України (переважне право та інші переваги в залишенні на роботі) та провести перегрупування працівників з метою залишення на роботі більш кваліфікованих працівників (т.1,а.с.230-233).

Головним спеціалістом з питань кадрової роботи та нагород організаційного відділу міськвиконкому ОСОБА_3 повідомлено міського голову Мельника Б.М. про те, що станом на 04 травня 2016 року від ОСОБА_1 не надходило заяви щодо переведення її на запропоновану посаду головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради (т.1, а.с.54). Комісією складено Акт від 04.05.2016 року про те, що ОСОБА_1 відмовилась від запропонованої посади головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради (т.1,а.с.55).

04 травня 2016р. на підставі розпорядження №42-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму виконавчого комітету Болехівської міської ради у зв»язку з скороченням штату і чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України (т.1, а.с.8).

Аналізуючи підстави звільнення позивачки з роботи з виконавчого комітету Болехівської міської ради суд зазначає наступне.

Правові, організаційні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначення загальних засад діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі регулюються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Посадовою особою місцевого самоврядування Закон (частина 1 статті 2) визначає особу, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування можуть бути загальними, тобто передбаченими Кодексом законів про працю України, та спеціальними, які передбачені цим та іншими законами України.

Таким чином, при звільненні особи або переведенні на іншу роботу за загальними підставами, передбаченими КЗпП України, на цю особу поширюються гарантії, передбачені КЗпП України, якщо інше прямо не передбачено спеціальним законом.

Відповідно до ст.1 КЗпП України, цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За наявності цих обставин розірвання трудового договору проводиться з обов'язковим додержанням передбаченого статтею 49-2 зазначеного Кодексу порядку вивільнення працівників, відповідно до якого вони попереджаються про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на тому ж підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Даний правовий висновок викладений в спільній постанові судових палат у цивільних та адміністративних справахВерхового суду України від 01 квітня 2015 року (справ № 6-40цс15).

З наданої суду представником відповідача ОСОБА_10 про наявність вакантних посад станом на 26.02.2016 року, 30.03.2016 року (т.2, а.с.8-10), 25.04.2016 року, 04.05.2016 року (т.2,а.с.78), вбачається, що в період з моменту попередження позивачки - 26 лютого 2016 року по дату звільнення - 04.05.2016 року був ряд вакантних посад у виконавчому комітеті Болехівської міської ради.

Однак, з часу попередження позивачки про наступне звільнення і до її звільнення з посади, відповідачем, на виконання статті 49-2 КЗпП України, не пропонувалися позивачці вакантні посади (на тому ж підприємстві, установі, організації) у виконавчому комітеті Болехівській міській раді на час відповідно до зазначеного законодавства України.

Не заслуговують на увагу посилання представників відповідача про, те при скороченні ОСОБА_1 дотримано вимоги ст. 49-2 КЗпП, що позивачці пропонувалася посада головного спеціаліста по призначенню допомог і субсидій відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Болехівської міської ради, оскільки дана посада пропонувалася у штаті відділу державних соціальних виплат управління праці та соціального захисту населення, який є окремо зареєстрованою юридичною особою (т.2, а.с.87), із власною печаткою, самостійно організованою кадровою політикою (т.2, а.с.75).

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що позивачка з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, спеціальності не могла займати будь-яку іншу вільну в період з 26 лютого по 04 травня 2016 року посаду. А також не надано доказів того, що працівники ліквідованого відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які переведенні на посади головних спеціалістів у новоутворений відділ житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради мають більш високу кваліфікацію, освіту, стаж роботи, чи інші переважні права ніж позивачка (т.2,а.с.79).

Згідно довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції від 09.06.2008р. вбачається, що у книзі реєстрації актів про народження 04 червня 2008р. зроблено запис № 71 про народження дитини ОСОБА_13. Батьками дитини записано: ОСОБА_1- мати, ОСОБА_14 - батько. Відомості про батька записані за заявою матері, згідно з ч.1 ст. 135 СК України (т.2 а.с.60-61).

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що позивачка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення та їй відповідно до Закону Україні «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» призначено допомогу як одинокій матері (т.2, а.с.62а). Даний факт був відомий відповідачам.

Вимоги ч.3 ст.184 КЗпП України передбачають, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем при звільненні ОСОБА_1 порушено вимоги ст.184 КЗпП, яка не допускає звільнення з ініціативи власника (п. 1ст. 40 КЗпП) одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації (яка не відбувалася), коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Суд критично оцінює посилання позивачки, що їй не запропоновано новоутворенні посади у відділі державної реєстрації виконавчого комітету Болехівської міської ради, оскільки як вбачається з положення про даний відділ (т.2, а.с.24-29), посадових інструкцій працівників відділу, вимогою до посад є вища юридична освіта(т.2,а.с.30-33), яка в позивачки відсутня.

За таких, умов суд приходить до висновку про те, що при звільненні позивачки було порушено встановлений законом порядок, а відтак, працедавець діяв з порушенням процедури, тобто протиправно. Дані обставини вказують на наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 на попередньо займаній посаді.

Інші доводи та докази сторін не спростовують вищезазначеного висновку суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. Вказаним Порядком визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата.

Виходячи з довідки про нараховану заробітню плату №44 від 11.08.2016 року, у березні 2016 року у позивачки - 0 відпрацьованих днів; у квітні - 3, за які нараховано 552,93грн., а тому середньоденний заробіток позивачки становить 184,31грн., середньомісячна зарплата -4054,82грн.(т.2,а.с.130-131).

На день розгляду справи позивачка перебувала у вимушеному прогулі 68 робочих дні, а тому в її користь слід стягнути 12 533,08грн. (68х184,31) середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без врахування податків та інших обов»язкових платежів).

Стаття 1 КЗпП України передбачає, що на трудові відносини поширюються норми цього Закону.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Даний правовий висновок міститься в постанові ВСУ від 25 квітня 2012 року.

Моральна шкода, завдана відповідачем, підлягає відшкодуванню на підставі ст. 237-1 КЗпП України в грошовій формі у зв'язку з встановленням судом факту порушення трудового законодавства, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 30.05.2016р. вбачається, що ОСОБА_1 з 04 травня по 30 травня 2016 року перебувала на лікарняному з діагнозом нейроциркуляторна дистонія по кардіологічному та гіпертонічному типу з частими вегето-судинними розладами з тахікардією та гіпертензією, НК-О. Хронічний холецистит в стадії ремісії (а.с.32)

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000грн. підлягають частковому задоволенню, оскільки порушення законних прав позивачки, яке полягало в незаконному звільненні з роботи, призвело до моральних страждань, погіршення стану її здоров'я, втрати нею нормальних життєвих зв'язків і вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд враховуючи конкретні обставини справи: бездоганну роботу позивачки у відповідача протягом тривалого часу, постійне підвищення професійного рівня, характер порушення її прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, протиправність дій відповідача, які спричинили втрату засобів на існування протягом трьох місяців, також те, що позивачка є одинокою матір»ю, яка виховує 7-річного сина, вважає, що з відповідачів слід стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що співвідповідач - міський голова м.Болехів являється посадовою особою Болехівської міської ради, тому судовий збір та відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню із Болехівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд допускає негайне виконання постанови суду в частині виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць та поновлення позивача на посаді.

На підставі наведеного, ст. 1, 5-1, 40, 43, 49-2, 184, 235, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. 2-17, 93-98, 158, 160-163, 168, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження міського голови м.Болехова Мельника Богдана Михайловича про звільнення ОСОБА_6 від 04.05.2016 року № 42-к.

Поновити ОСОБА_6 на посаді начальника відділу з питань економіки, зовнішньоекономічної діяльності та туризму виконавчого комітету Болехівської міської ради з 05 травня 2016 року.

Стягнути з Болехівської міської ради на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2016 року по 11 серпня 2016 року у сумі 12 533 (дванадцять тисяч п»ятсот тридцять три) грн. 08 коп. (без врахування податків та інших обов'язкових платежів).

Постанова суду в частині поновлення на роботі та стягнення суми коштів за час вимушеного прогулу за один місяць, в розмірі 4054 (чотири тисячі п»ятдесять чотири) грн. 82 коп., підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Болехівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_6 спричинену моральну шкоду у розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Болехівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 2204 (дві тисячі двісті чотири) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Болехівський міський суд до Львівського Апеляційного адміністративного суду.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Сметанюк

Постанова в повному обсязі виготовлена 16 серпня 2016 року.