Справа № 2а-24466/09/1270
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2010-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року справа №2а-24466/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Колеснік Г.А.,

суддів: Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

при секретарі: Драній Л.Г.

за участю:

представників позивача: не прибули

представника відповідача: не прибули ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом директора орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Жданівського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладання штрафу,

за апеляційною скаргою управління директора орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 на постанову Жданівського міського суду Донецької області від 19 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жданівського міського суду Донецької області від 19 березня 2010 року в задоволенні позову директора орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 до заступника начальника відділу державної виконавчої служби Жданівського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3 про визнання його дій на посаді заступника начальника ВДВС Жданівського міського управління юстиції неправомірними, скасування постанови про накладення штрафу- відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на ст.. 2 Закону України «Про виконавче провадження», висловлює думку, що виконувати рішення суду це безпосередній обовязок державного виконавця. Оскільки судом першої інстанції не було встановлено на кого покладено обовязок виконання рішення суду це призвело до прийняття постанови, яка не відповідає обставин справи та чинному законодавству. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга директора орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до виконавчого листа від 25 грудня 2009 року по справі № 2-1186/2009 р. Кіровський міський суд Донецької області розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до орендного підприємства «Добробут», третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, оплаті за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди вирішив: допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на попередній роботі бухгалтера абонентського відділу Орендного підприємства «Добробут» та в частині стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 1690 грн. (арк. справи 21).

29 грудня 2009 року заступником начальника відділу ОСОБА_3 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, в якої боржнику запропоновано добровільно виконати рішення щодо стягнення заробітній плати в строк до 5 січня 2010 року.

29 грудня 2009 року державним виконавцем було складено акт відносно того, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на попередній роботі не виконано. Акт складено за участю понятих, підписано, зокрема, ОСОБА_2, зауважень не надано. (арк. справи 19)

30 грудня винесено постанову про накладання штрафу, в якої вказано, що «за негайне невиконання рішення суду накласти арешт на директора орендного підприємства «Добробут» м. Жданівка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 5 в сумі 255 грн.». (арк. справи 22)

4 січня 2010 року було перераховано заробітна плата та відповідні внески (арк. справи 26-31).

Частиною 1 ст. 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не має можливості прийняти до уваги посилання позивача на те, що судом не встановлено на кого покладено обовязок виконання судового рішення адже це встановлено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, № 606-XIV визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

У відповідності до цього закону, оскільки рішення суду від 25 грудня 2009 року не було виконано у добровільно порядку особою, яка брала участь у справі, а саме директором орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 виконавчий лист був передано для виконання у примусовому порядку.

Про зазначення у постанові від 30 грудня 2009 року «накладення арешту», колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, щодо того, що це можливо вважати помилкою, оскільки сама назва постанови «про накладання штрафу» говорить про намір саме накласти штраф, що підтверджує и сума в 255 грн., оскільки неможливо обчислювати арешт у гривнях.

Апелянт вказує, що виконав всі вимоги державного виконавця, які були вказані у постанові про відкриття виконавчого провадження, тому штраф накладено неправомірно. Розглянувши це питання колегія суддів визначає наступне.

В постанові про накладення арешту від 30 грудня 2009 року вказано, що директор ОП «Добробут» м. Жданівка ОСОБА_2 негайно не виконав рішення суду при провадженні виконавчих дій 29.12.2009 року. 29 грудня 2009 року проводились виконавчі дії щодо виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. У відповідності до акту державного виконання від 29.12.2009 року рішення суду виконано не було.

У відповідності до ст.. 76 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до статті 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення.

У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання.

У відповідності до ст.. 3 цього ж закону, виконавчим документом є, зокрема, виконавчий лист, постанова про відкриття виконавчого провадження не є виконавчим документом.

Таким чином, оскільки апелянтом не було виконано дії зазначені у виконавчому документі, а саме не було негайно поновлено на роботі ОСОБА_4, про що складено відповідний акт, державним виконавцем правомірно було накладено штраф.

Намір оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження, або саме оскарження не позбавляє боржника від обовязку виконання рішення суду відповідно до ст.. 255 КАС України.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для скасування постанови не має.

Керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу директора орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Жданівського міського суду Донецької області від 19 березня 2010 року про відмову у задоволенні позову директора орендного підприємства «Добробут» ОСОБА_2 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Г.А. ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ястребова