Справа № 183/4690/16
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4690/16
№ 2-а/183/156/16
У Х В А Л А

17 серпня 2016 року м. Новомосковськ

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Парфьонов Д.О., дослідивши матеріали адміністративного позову Громадської організації «Незалежна Правозахисна Громадська Організація «Право на Захист» в інтересах ОСОБА_1 до Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

громадська організація «Незалежна Правозахисна Громадська Організація «Право на Захист» (НПГО «Право на Захист») в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить: визнати дії Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 щодо видання своїх розпоряджень про проведення сесій в інших місцях не обладнаних для проведення цих сесій у належний спосіб, як для цього було зроблено в муніципалітету за кошти територіальної громади, яке і є власністю територіальної громади, яка повинна бути присутня на розгляді усіх питань, що стосуються життєдіяльності цієї громади - неправомірними та протиправними і такими, що вчинені з порушенням Конституції та законів України; зобов'язати відповідача - секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 утриматися від вчинення певних дій, а саме: не використовувати у своєї діяльності, як посадової особи секретаря міської ради свої меркантильні інтереси - як такі, що не відповідають правовим актам вищої юридичної сили: статтям 3, 5, 7, 8,19, 21, 22, 24, 64, 68, 69, 140 - 146, 157 Конституції України; статтям 1, 4, 25, 26, 42, 43, 46, 47, 50, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», статтям 3, 4, 7, 11 «Про службу в органах місцевого самоврядування», тобто не видавати ніяких додаткових розпоряджень про проведення наступних чергових або позачергових сесій Новомосковської міської ради VII скликання в інших місцях окрім для цього обладнаної сесійної зали у Новомосковської міськради.

Перевіривши поданий адміністративний позов на відповідність вимогам КАС України, суддя вбачає наступне.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо, позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 107 КАС України, після одержання позовної заяви суддя зясовує: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження) якщо позовна заява подана представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 106 цього кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом; 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим кодексом.

Ч.2 ст.107 КАС України, визначає, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяві, якщо відсутні підставі для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 50 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач і відповідач. Позивачем в адміністративній справі може бути громадяни України, іноземці чи особа без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень.

Ч.ч.1-3, 7, 8 ст.56 КАС України передбачає, що сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом. Як законні представники діють також органи та інші особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Ч.ч.1-4 ст.58 КАС України встановлює, що повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю. Оригінали довіреностей або засвідчені підписом судді копії з них приєднуються судом до справи. Повноваження законних представників підтверджуються документами, які стверджують займану ними посаду чи факт родинних, опікунських тощо відносин з особою, інтереси якої вони представляють. Засвідчені підписом судді копії цих документів приєднуються до справи. Довіреності від імені органу, підприємства, установи, організації видаються за підписом керівника або іншої уповноваженої на те законом, положенням, статутом особи і засвідчуються печаткою цього органу, підприємства, установи, організації (за наявності). Довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності.

Ч.1 ст.60 КАС України визначає, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду докази, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

З поданого суду адміністративного позову та додатків до нього вбачається, що особою, якою подано позов в інтересах позивача - НПГО «Право на Захист» не надано суду правовстановлюючих документів на підтвердження його правової дієздатності та які-б підтверджували наявність у особи, якою подано позов необхідного обсягу адміністративної процесуальної дієздатності.

Позивач зазначає, що діє в інтересах ОСОБА_1, яка є членом НПГО «Право на Захист».

Ч.1 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» встановлює, що громадське обєднання - це добровільне обєднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Водночас, ст. 21 Закону України «Про громадські об`єднання» не наділяє громадські об`єднання правами представляти інтереси членів свого громадського об`єднання без відповідної на те їх згоди, а з огляду на ч. 2 ст. 56 КАС України, право виступати представниками надано лише фізичним особам, котрі мають адміністративну процесуальну дієздатність.

Для захисту інтересів громадян у судах передбачено перелік документів, які можуть посвідчують повноваження представника, який наведено у відповідних процесуальних законах.

Як встановлено з наданих суду матеріалів, НПГО «Право на захист», як громадська організація без статусу юридичної особи, утворена у відповідності з нормами чинного законодавства, а особа, на захист інтересів якої подано позов - є членом цієї організації. Однак, до позовної заяви не додані документи на підтвердження повноважень громадської організації на ведення справи від імені члена цієї організації (статут або положення громадської організації, нотаріально посвідчену довіреність фізичної особи, тощо) .

З метою гарантування кожному конституційного права на судовий захист, а також забезпечення реалізації закріпленого в п. 3 ч.1 ст.21 Закону «Про громадські обєднання» та ч. 1 ст. 12 Закону «Про доступ до публічної інформації» права громадських обєднань, які не мають статусу юридичної особи (утворених шляхом повідомлення) на отримання публічної інформації такі особи мають право бути учасниками адміністративного судочинства, у тому числі позивачами у справах за позовами про захист права на отримання публічної інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 21 Закону України «Про громадські обєднання», громадські обєднання мають право звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами, (клопотаннями) скаргами.

Громадське обєднання має право представляти своїх членів за умови документального підтвердження факту надання такого права членом громадського обєднання. Такими документами повинні бути членський квиток такої особи та документ, які підтверджують факт надання цією особою права громадській організації виступати від її імені в суді (нотаріально посвідчена довіреність, довіреність, яка посвідчена посадовими особами організацій, де позивач працює, навчається, перебуває на службі, або за місцем проживання довірителя, або заява такої особи, яка посвідчена керівником цієї ж громадської організації).

Доводами на користь цієї пропозиції є зміст принципу диспозитивності при захисті особою своїх прав (ст. 11 КАС України). Кожна особа на власний розсуд визначає, чи звертатися їй до суду за захистом. Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України «звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів є невідємним та гарантованим державою правом, а не обовязком».

Наведена позиція узгоджується також і з висловленою Конституційним Судом України позицією стосовно того, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб (абз. 3 п.п. 2.6 п. 2 мотивувальної частини рішення від 28.11.2013 № 12-рп/2013). Одним із таких законів є Закон України «Про захист прав споживачів», який уповноважує обєднання споживачів на захист у суді прав споживачів, які не є членами громадських організацій споживачів (п. 10 ч. 1 ст. 25) .

Таким чином, Конституційний суд України виходить з того, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у статутних документах, та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Оскільки суду не надано доказів наявності повноважень особи, якою подано позов на ведення справи в інтересах ОСОБА_1, поданий адміністративний позов підлягає поверненню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 108, 158, 165 КАС України, суддя, -

у х в а л и в:

адміністративний позов Громадської організації «Незалежна Правозахисна Громадська Організація «Право на Захист» в інтересах ОСОБА_1 до Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд м Дніпропетровської області.

У разі якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Д.О. Парфьонов