Справа № 366/2191/16-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2016-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/2191/16-а
Номер провадження 2-а/366/47/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

8 серпня 2016 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області

у складі : головуючої судді - Слободян Н.П.

(секретар судового засідання Фещенко Є.В.)

з участю представників позивача Смовжа П.Я., Котюжинської Т.Г.,

представника відповідача Василенка С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків адміністративну справу за позовом редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці» до Іванківської районної ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до Іванківської районної ради про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначили, що відповідно до Установчого договору співзасновників районної газети «Трибуна праці» від 01.12.1998 року, співзасновниками є трудовий колектив редакції, Іванківська районна рада та Іванківська райдержадміністрація. Редакція газети діє авідповідно до Статуту редакції (нова редакція зі змінами і доповненнями від 20.03.2002 року), зареєстрованого Іванківською РДА 22.03.2002 року за № 236/18/120 та в Іванківській МДПІ за № 37 від 16.09.1991 року. 01.01.2016 року набув чинності Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації».

Відповідно до цього Закону його дія поширюється на друковані засоби масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування (далі - друковані засоби масової інформації), і редакції друкованих засобів масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування (далі - редакції).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону реформування друкованих засобів масової інформації та редакцій здійснюється у два етапи: перший - протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом та другий - протягом наступних двох років.

Відповідно до ст.4 Закону, рішення про реформування друкованого засобу масової інформації та редакції приймається їх засновниками (співзасновниками) за участю трудового колективу.

Трудовий колектив редакції має пріоритетне право у визначенні способу реформування.

18 січня 2016 року Позивачем були проведені збори трудового колективу, на яких трудовим колективом було прийнято рішення про участь редакції і засобу масової інформації в першому етапі реформування.

Відповідно до положення ч.2 ст.4 Закону редакцією газети «Трибуна праці» була подана пропозиція трудового колективу від 20 січня 2016 року (вих..№ 4) до Іванківської районної ради (надалі Відповідач) щодо визначеного ним першого етапу реформування редакції газети «Трибуна праці» та ЗМІ «Трибуна праці», а також способу роздержавлення газети та її редакції.

На підставі вищеназваної пропозиції трудового колективу Відповідачем було підготовлено проект рішення «Про реформування суспільно-політичної газети Іванківського району Київської області «Трибуна праці» та редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці».

Перед цим, 16.02.2016 року було видано розпорядження № 49 «Про реформування суспільно-політичної газети Іванківського району Київської області «Трибуна праці» та редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці» за підписом в.о. голови адміністрації ОСОБА_4. Згідно цього розпорядження Іванківська РДА вирішила вийти зі складу співзасновників газети та редакції з перетворенням редакції членами її трудового колективу і суб'єкт господарювання із збереженням назви, цільового призначення, мови видання, тематичної спрямованості друкованого ЗМІ.

Проте, на сесії депутати замість прийняття проекту підготовленого рішення, як того вимагає згадуваний закон, вирішили створити тимчасову комісію районної ради з вивчення діяльності суспільно-політичної газети «Трибуна праці» та її редакції. Тобто, на сесії 19.02.2016 року не було прийнято у встановлений законом місячний строк рішення про роздержавлення газети та її редакції.

На подальших пленарних засіданнях сесій райради, які відбулися 15.04.2016 року , 07.06.2016 року та 08.07.2016 року, проект рішення про реформування редакції та газети виносився на обговорення, але передбачене рішення не приймалося у зв'язку з браком потрібної кількості голосів «за».

Не набрання відповідної кількості голосів під час голосування Відповідачем по вказаному проекту рішення свідчить про фактичну відмову Відповідача у прийнятті вищеназваного рішення про вихід його зі складу співзасновників газети та її редакції у спосіб, визначений трудовим колективом Позивача.

Також у відповідності до положення ч.3 ст.4 Закону Відповідач, як співзасновник друкованого засобу масової інформації та редакції у місячний строк після надходження пропозиції трудового колективу редакції повинен був прийняти рішення про реформування та про спосіб реформування друкованого засобу масової інформації та редакції, що останнім не було виконано.

Тому, позивач вважає, що не підтримання Відповідачем вказаного проекту рішення свідчить про його протиправну бездіяльність. Просить визнати протиправною бездіяльність Відповідача - Іванківської районної ради з розгляду нею на пленарних засіданнях 4,7,8 та 9 сесій проекту рішення «Про реформування друкованого засобу масової інформації «Трибуна праці» та його редакції», одним із співзасновників яких є Іванківська районна рада», зобов'язати Відповідача невідкладно розглянути на черговому пленарному засіданні проект цього рішення та прийняти відповідне закону рішення, стягнувши з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 грн.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. При цьому зазначили, що бездіяльність відповідача щодо розгляду питання реформування газети «Трибуна праці» є неправомірною. Так як це питання поставлене на рівні держави. Фактично до 01.01.2019 року зі складу засновників ЗМІ мають вийти державні органи. Закон поклав обов'язок на ці органи у місячний строк після надходження пропозиції трудового колективу редакції, прийняти рішення про реформування. Неприйняття відповідного рішення за зверненням, є порушенням прав членів трудового колективу редакції, який має пріоритетне право у визначення способу реформування, і завдає негативних наслідків, що виражається у невпевненості у дотриманні вимог законодавства та забезпеченні їх прав. Прив*язка рішення до майна - приміщення , в якому знаходиться редакція є надуманим: редакція розташовувалася в ньому ще до 1991 року, і Закон не дає права засновникам на цій підставі відмовляти у прийнятті рішення про роздержавлення ЗМІ. Заявлена сума моральної шкоди - 1 грн. - є символічною.

Представник позивача Смовж П.Я., крім того, зазначив, що згідно Установчого договору від 01.12.1998 р., п.5.2 було передбачено, що районна рада мала, поряд із трудовим колективом та райдержадміністрацією, формувати Статутний фонд. Зокрема, внести грошові кошти у сумі 13400 грн., що становить 12,3% Статутного фонду. Проте, ці кошти і внесені не були, як не внесені і до цього часу.

Представник відповідача у суді позов не визнав, вказуючи на те, що при голосуванні депутатів на пленарному засіданні вказаний проект рішення не набирає потрібної кількості голосів і тому прийняти рішення про реформування та про спосіб реформування друкованого засобу масової інформації та редакції не було можливості. Питання розглядається практично на кожній сесії. В принципі, депутати районної ради не проти роздержавлення редакції газети «Трибуна праці». Питання постало саме через будівлю, у якій вона знаходиться: частина депутатів вважає, що редакція має передати її у комунальну власність, а потім слід укласти договір оренди. Саме щодо цього питання не дійшли згоди. Просить у позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації».

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону його дія поширюється на друковані засоби масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування (далі - друковані засоби масової інформації), і редакції друкованих засобів масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування (далі - редакції).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону «реформування друкованих засобів масової інформації та редакцій здійснюється у два етапи: перший - протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом та другий - протягом наступних двох років».

Відповідно до ст.3 Закону «реформування друкованих засобів масової інформації та редакцій здійснюється у такий спосіб:

1) вихід органів державної влади, інших державних органів та органів місцевого самоврядування із складу засновників (співзасновників) друкованого засобу масової інформації та редакції - у разі відсутності у майні редакції державного (комунального) майна;

2) вихід органів державної влади, інших державних органів та органів місцевого самоврядування із складу засновників (співзасновників) друкованого засобу масової інформації та редакції з перетворенням редакції членами її трудового колективу у суб'єкт господарювання із збереженням назви, цільового призначення, мови видання і тематичної спрямованості друкованого засобу масової інформації;

3) вихід органів державної влади, інших державних органів та органів місцевого самоврядування із складу засновників (співзасновників) друкованого засобу масової інформації та редакції з подальшою приватизацією майна редакції, що перебуває у державній чи комунальній власності, відповідно до законодавства з питань приватизації, якщо трудовий колектив редакції не подає протягом установленого цим Законом строку пропозиції про свою участь у реформуванні друкованого засобу масової інформації;

4) перетворення друкованих засобів масової інформації, заснованих центральними органами виконавчої влади, в офіційні друковані видання».

Відповідно до ст.4 Закону:

«1. Рішення про реформування друкованого засобу масової інформації та редакції приймається їх засновниками (співзасновниками) за участю трудового колективу.

Трудовий колектив редакції має пріоритетне право у визначенні способу реформування.

2. Протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом трудовий колектив редакції на загальних зборах, на яких присутні не менш як три чверті загальної кількості штатних працівників, приймає рішення щодо своєї участі у реформуванні друкованого засобу масової інформації та редакції і подає засновникам (співзасновникам) пропозицію стосовно способу реформування.

3. Засновники (співзасновники) друкованого засобу масової інформації та редакції у місячний строк після надходження пропозиції трудового колективу редакції приймають рішення про реформування та про спосіб реформування, яке доводиться до відома трудового колективу та надсилається центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сферах, для внесення до Зведеного переліку об'єктів реформування та центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації друкованих засобів масової інформації.

4. У разі якщо трудовий колектив редакції не повідомив про свою участь у реформуванні протягом строку, визначеного частиною другою цієї статті, засновники (співзасновники) відповідного друкованого засобу масової інформації та редакції приймають рішення про реформування самостійно.

5. Рішення засновників (співзасновників) про реформування друкованих засобів масової інформації та редакцій у місячний строк з дня його прийняття публікується у відповідному друкованому засобі масової інформації.

6. Спори між засновниками (співзасновниками) друкованого засобу масової інформації та редакції і трудовим колективом редакції зазначеного друкованого засобу масової інформації щодо способу реформування вирішуються у судовому порядку».

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вказаним законом визначено етапи та спосіб реформування друкованого засобу масової інформації та редакції. Також визначено, що рішення про вихід зі складу засновників друкованого засобу масової інформації та редакції приймається його засновником у визначений трудовим колективом спосіб.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації № 1626 серії К1 від 23.11.2015 року співзасновниками друкованого ЗМІ (суспільно-політичної газети) «Трибуна праці» є Іванківська РДА Київської області, Іванківська районна рада Київської області, редакція Іванківської районної газети «Трибуна праці» ( а.с.7).

Згідно з установчим договором співзасновників районного газети «Трибуна праці» від 01.12.1998 року трудовий колектив редакції, Іванківська райдержадміністрація та Іванківська районна рада є співзасновниками газети. Ст. 4 Установчого договору передбачає, що редакція є власником приміщення та майна, переданого їй на баланс обласним управлінням по пресі згідно наказу № 33 від 24.03.1992 року, а також майна і устаткування, переданого їй співзасновником ( п.4.1.). Ст. 5 Установчого договору визначено, що співзасновники формують Статутний фонд таким чином і в таких частках:

Трудовий колектив редакції - вносить майно: окреме приміщення будинку садибного типу, в якому розміщена редакція, балансовою вартістю (станом на 1.10.98 р.) 20241,06 грн., а також обладнання на суму 59427,59 грн., що загалом складає 79668,65 грн., що становить 73,3% Статутного фонду;

Районна рада - вносить грошові кошти в сумі 13400,00 грн., що становить 12,3% Статутного фонду. Районна рада може мати спонсорів;

Райдержадміністрація - вносить грошові кошти в сумі 15600 грн., що становить 14,4% Статутного фонду» (а.с.9-14).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.09.2009 року № 317078 серії ААБ, Смовж П.Я., є керівником юридичної особи «Редакція Іванківської районної газети «Трибуна праці»», і, як керівник, зазначений як особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, в т.ч. підписувати договори ( а.с.8).

З державного акту на право постійного користування землею серії І-КВ № 002386 у постійне користування редакції газети «Трибуна праці» Іванківською селищною радою надано 0,15 га землі в межах згідно з планом землекористування відповідно до рішення № 72 від 25.03.1997 року. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 93 (а.с. 39).

18 січня 2016 року, відповідно до норм, закріплених у Законі України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації», Позивачем були проведені збори трудового колективу, на засіданні якого трудовим колективом було прийнято рішення про участь у першому етапі реформування друкованого засобі масової інформації «Трибуна праці» та редакції газети «Трибуна праці» (а.с. 45-47).

Відповідно до положення ч.2 ст.4 Закону редактором газети «Трибуна праці» у відповідності з наданими трудовим колективом повноваженнями, за № 4 від 20.02.2016 року голові Іванківської РДА було надіслано клопотання з протоколом зборів трудового колективу редакції, щодо прийнятого рішення брати участь у першому етапі реформування друкованих ЗМІ в Україні та визначено спосіб роздержавлення газети та її редакції ( шляхом виходу державних органів та органів місцевого самоврядування із співзасновників) ( а.с.38).

16.02.2016 року в.о. голови Іванківської РДА ОСОБА_4 підписав розпорядження № 49 «Про «Про реформування суспільно-політичної газети Іванківського району Київської області «Трибуна праці» та редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці», в якому зазначено, що Іванківська РДА виходить зі складу співзасновників газети та редакції «Трибуна праці», керуючись ст. 4 Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації», ст. 8, 20, 21, 22 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні та враховуючи протокол зборів трудового колективу редакції від 18.01.2016 року. ( а.с.31)

На підставі вищеназваної пропозиції трудового колективу Відповідачем було підготовлено проект рішення «Про реформування суспільно-політичної газети Іванківського району Київської області «Трибуна праці» та редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці», який пройшов обговорення на всіх постійно діючих депутатських комісіях та був включений до порядку денного пленарного засідання сесії Іванківської районної ради.

19.02.2016 року на засіданні сесії Іванківської районної ради УІІ скликання було прийнято рішення за № УІІ-4/71 «Про утворення тимчасової контрольної комісії районної ради з вивчення діяльності суспільно-політичної газети Іванківського району Київської області «Трибуна праці» у кількості 5 чоловік, основними завданнями яких якої визначено «здійснення перевірки діяльності суспільно-політичної газети … та її редакції, а також надання пропозицій та рекомендацій щодо усунення порушень, виявлених під час такої перевірки». ( а.с.40-44). Тобто по питанню реформування газети, за результатами обговорення на сесії 19.02.2016 року, рішення не було прийняте, що підтверджується витягом з протоколу пленарного засідання чергової четвертої сесії. Створення тимчасової контрольної комісії з вивчення діяльності газети, не є рішенням, прийняття якого передбачене ч.3 ст. 4 Закону. Депутати мали розглянути саме питання проведення реформування. Цей обов'язок покладено саме на засновників (співзасновника ЗМІ) - в даному випадку Іванківської районної ради.

На засіданнях 7, 8 та 9 сесій, які відбулися відповідно 15.04.2016, 07.06.2016 року, 08.07.2016 року, рішення з цього питання також не було прийнято. Як вбачається з витягів пленарних засідань переважна кількість депутатів районної ради або не голосували, або утримались від голосування, не голосуючи ні «За» , ні «Проти» ( а.с. 16-30).

Як зазначено вище, у відповідності до положення ч.3 ст.4 Закону Відповідач, як засновник друкованого засобу масової інформації та редакції у місячний строк після надходження пропозиції трудового колективу редакції повинен був прийняти рішення про реформування та про спосіб реформування друкованого засобу масової інформації та редакції, що останнім не було виконано.

Не набрання відповідної кількості голосів для прийняття результативного рішення під час голосування Відповідачем по вказаному проекту, свідчить про протиправну бездіяльність Відповідача у прийнятті рішення про вихід його зі складу засновників газети та редакції «Трибуна праці» у спосіб, визначений трудовим колективом Позивача, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не підтримання Відповідачем вищеназваного проекту рішення свідчить про явне ігнорування ним вимог чинного законодавства, за наслідком якого існує реальна загроза призупинення визначеного законодавцем способу реформування друкованого засобу масової інформації та редакції Позивача.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Право вирішення спору у судовому порядку між засновниками (співзасновниками ) друкованого ЗМІ та редакції і трудовим колективом щодо способу реформування, передбачене ч.6 ст. 4 Закону України «Про реформування державних і друкованих засобів масової інформації». Закон передбачив обов'язок прийняття засновниками друкованого засобу інформації у місячний строк після надходження пропозиції трудового колективу редакції рішення про реформування та про спосіб реформування. У разі відмови має бути прийняте відповідне мотивоване рішення, оскільки відсутність результативного мотивованого рішення з цього питання унеможливлює звернення трудового колективу до суду за вирішенням спору.

Слід також зазначити, що постановка вирішення питання виходу із складу засновників районної ради у залежність від передачі майна, яке перебуває на балансі редакції, у комунальну власність, взагалі не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки, як вбачається із наданих суду письмових доказів - документів, районна рада до приміщення, в якому знаходиться редакція взагалі не має ніякого відношення. Воно вносилось у Статутний фонд саме редакцією, якій передано на баланс обласним управлінням по пресі згідно наказу № 33 від 24.03.1992 року. Земельна ділянка, на якій воно розміщено також передана у постійне користування редакції.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1 грн. суд зазначає наступне.

Ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особою неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У судовому засіданні було встановлено, що фактично бездіяльність відповідача у питанні розгляду звернення трудового колективу редакції щодо визначеного порядку реформування ЗМІ триває понад шість місяців, протягом яких трудовий колектив не має відповіді на своє звернення, оскільки депутати Іванківської районної ради, не голосуючи ні «за», ні «проти» проекту рішення, створили ситуацію правової невизначеності, коли трудовий колектив не має можливості, у разі відмови у задоволенні їх звернення, захистити своє право у судовому порядку, як це передбачено ч.6 ст. 4 Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації». Зазначене створює у трудового колективу невпевненість у майбутньому, оскільки не проведення реформування до 01.01.2019 року, призводить до загрози автоматичної ліквідації редакції, втрату членами трудового колективу своїх робочих місць, а тому, заявлена сума моральної шкоди - 1 грн. - є символічною, і позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч. 2 ст. 71 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач у судовому засіданні не надав належних і допустимих доказів того, що не прийняття протягом понад як 6 місяців результативного рішення районною радою щодо звернення трудового колективу редакції, є правомірним.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що «місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України» ( ч.1 ст. 2). Ч.1 ст. 20 цього ж Закону передбачає, що «на сесіях місцевої ради депутати місцевої ради на основі колективного і вільного обговорення розглядають і вирішують питання, віднесені до відання відповідної ради».

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Тому, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, а саме необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача з розгляду нею на пленарних засіданнях 4,7,8 та 9 сесій проекту рішення «Про реформування друкованого засобу масової інформації «Трибуна праці» та його редакції», одним із співзасновників яких є Іванківська районна рада», зобов'язати Відповідача невідкладно розглянути на черговому пленарному засіданні проект цього рішення і прийняти результативне рішення, стягнувши з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 158-160 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Іванківської районної ради з розгляду нею на пленарних засіданнях четвертої, сьомої, восьмої та дев'ятої сесій проекту рішення «Про реформування друкованого засобу масової інформації «Трибуна праці» та його редакції».

Зобов"язати Іванківську районну раду невідкладно розглянути на черговому пленарному засіданні проект рішення «Про реформування друкованого засобу масової інформації «Трибуна праці» та його редакції» та винести результативне рішення.

Стягнути з Іванківської районної ради Київської області на користь трудового колективу редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці» 1 (одну) гривню в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з Іванківської районної ради Київської області на користь редакції Іванківської районної газети «Трибуна праці» сплачений судовий збір у сумі 1929 грн. 20 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу з направленням її копії апеляційній інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя Іванківського

районного суду Слободян Н.П.