Справа № 806/700/16
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м.Житомир справа № 806/700/16

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Гуменюк А.Ю.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить:

- визнати дії відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області по проведенню перевірки неправомірними;

- скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області від 29.01.2016 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.01.2016 було проведено перевірку Публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" в приміщенні Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області з питання несвоєчасності сплати податку на додану варість по деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2014 р., травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 р. та по рішенню № 5 від 29.01.2015, за результатами якої складено акт. Згідно акту встановлено несвоєчасну сплату ПДВ та винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про сплату штрафних санкцій. Проте, ці рішення підлягають скасуванню, оскільки: своєчасність сплати податку перевіряється документальною, а не камеральною перевіркою; проведена перевірка перевищує встановлений п.200.10 Податкового кодексу України 30-денний строк. Крім того, штрафні санкції неправомірно нараховані на суму ПДВ, яка є предметом договору розстрочення № 2 від 29.01.2015, оскільки даний договір не є розірваним.

В судовому засіданні представники позивача просили задовільнити позов з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з мотивів, викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що штрафні санкції нараховані правомірно за несвоєчасну сплату позивачем грошових зобов'язань,

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні письмові докази у ній, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі п.86.2 ст.86, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, в приміщенні Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області головним державним ревізором інспектором відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_4 проведено перевірку Публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" з питання несвоєчасності сплати податку на додану варість по деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2014 р., травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 р. та по рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст.100 ПКУ) № 5 від 29.01.2015, за результатами якої складено акт від 05.01.2016 № 7/15-01 (а.с.14-15).

Перевіркою встановлено, що податкові зобов'язання по податку на додану вартість самостійно визначені ПАТ "Електровимірювач" по деклараціях з податку на додану вартість за вересень 2014 р., травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2015 р. та по рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (ст.100 ПКУ) № 5 від 29.01.2015 і вважаються узгодженими відповідно до п.100.2 ст.100 та п.54.1, п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, - не сплачені у встановлений законом термін, чим порушено вимоги п.100.6,п.100.7 ст.100 та п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 29 січня 2016 винесено податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким застосовано 20% штрафну санкцію за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість в сумі 119325,46 грн (а.с.12);

- № яким застосовано 10% штрафну санкцію за порушення граничного строку сплати податку на додану вартість в сумі 43410,01 грн (а.с.13).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до Головного управління ДФС у Житомирській області та Державної фіскальної служби України, проте скарги були залишені без задоволення, а винесені рішення - без змін (а.с.20-25).

Вирішуючи питання правомірності оспорюваних податкових рішень, суд виходить із наступного.

Як вбачається із позову, доводи позивача в частині задоволення заявлених вимог зводяться до того, що порушення процедури проведення перевірки призвели до неправомірного винесення рішень № НОМЕР_1 та №.

Проте, суд не може погодитись з такими аргументами позивача.

З акту № 7/15-01 від 05.01.2016 видно, що було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість по деклараціям платника податку та рішенню про розстрочення боргу № 5 від 29.01.2015.

Що стосується посилання позивача на порушення 30-денного терміну проведення камеральної перевірки контролюючим органом, суд зазначає наступне.

Пунктом 200.10 Податкового кодексу України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації (з податку на додану вартість прим.суду), контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Отже, як випливає із даної норми, ця стаття врегульовує порядок проведення камеральної перевірки заявленої платником податку у декларації суми бюджетного відшкодування.

В свою чергу, у даному випадку було проведено перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість, а тому твердження позивача про порушення 30-денного терміну проведення камеральної перевірки є безпідставним.

Щодо твердження позивача про те, що перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість може бути предметом виключно документальної перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.75.1 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно пп.75.1.1 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки визначений статтею 76 Податкового кодексу України: камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п.86.2 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.75.1.2 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п.41.1. ст.41 Податкового кодексу України (ПК України) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Відповідно до п.46.1 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно пп. 203.1, 203.2 ст.203 Податкового Кодексу України, податкова декларація по податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У відповідності до п.п.14.1.39. п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Приписами п.56.11 ст.56 Податкового кодексу встановлено, що не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.21 розділу III «Порядок оформлення та подання податкової звітності» Наказу Міністерства фінансів «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» від 23.09.2014 № 966, податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податку, вважається узгодженим з дня подання декларації до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, і не може бути оскаржене платником в адміністративному або судовому порядку.

Як випливає із матеріалів справи, прострочення сплати грошового зобов'язання по податку на додану вартість відбулось саме за узгодженими грошовими зобов'язаннями, які в силу вимог Податкового кодексу України та Порядку № 966 не підлягають оскарженню ПАТ "Електровимірювач". Такі порушення були виявлені відповідачем на підставі дослідження та аналізу податкової звітності з ПДВ за самостійно визначеними зобов'язаннями позивача, рішення про розстрочення.

Тому, на думку суду, в даному випадку саме лише порушення податкового органу в частині невірно обраної форми проведення перевірки (камеральна, а не документальна) не може слугувати єдиною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобовязання, прийнятих за результатами такої перевірки, оскільки поняття "узгодженості" виключає саме право оспорювання таких зобов'язань. В свою чергу обов'язок застосовувати штрафні санкції за порушення строків сплати таких узгоджених зобов'язань встановлений статтею 126 Податкового кодексу України.

Згідно статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення рішення (п.116.1 ПКУ) .

Як вбачається із інтеграційної картки платника податку - Публічного акціонерного товариства "Електровимірювач", позивачем було несвоєчасно сплачено наступні суми грошового зобовязання у вигляді податку на додану вартість, самостійно визначеного ним у податкових деклараціях з ПДВ:

1) податкова декларація від 15.10.2014 № за вересень 2014р, в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 173485 грн, кінцевий термін сплати - 30.10.2014: несвоєчасно сплачено 80176,15 грн (176,15 грн+30000грн+50000грн (а.с.54) )згідно платіжних доручень від 20.01.2015, 29.01.2015( затримка сплати більше 30 календарних днів);

податкова декларація від 20.02.2015 № за січень 2015 року, в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 160111грн, кінцевий термін сплати - 02.03.2015: несвоєчасно сплачено 272,2 грн згідно платіжного доручення від 05.03.2015 (а.с.54) (затримка сплати до 30 календарних днів включно);

податкова декларація від 18.03.2015 № за лютий 2015року, в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 109309 грн., кінцевий термін сплати - 30.03.2015: несвоєчасно сплачено 947,7 грн. згідно платіжного доручення від 15.04.2015 (а.с.54) (затримка сплати до 30 календарних днів включно);

податкова декларація від 16.06.2015 № за травень 2015року, в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 13170 грн, кінцевий термін сплати - 30.06.2015: несвоєчасно сплачено 3612,2 грн. згідно платіжних доручень від 08.07.15,15.07.2015 (2656,6 грн+955,6грн (а.с.55)) (затримка сплати до 30 календарних днів включно);

податкова декларація від 19.08.2015 № НОМЕР_3 за липень 2015р, в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 117615 грн, кінцевий термін сплати - 30.08.2015: несвоєчасно сплачено 117615 грн. згідно платіжних доручень від 03.09.2015, 09.09.2015, 15.09.2015, 28.09.2015 (8000грн +1380,9грн +14000грн +14900грн +5300грн +14900грн +14900грн +44234,1грн) (а.с.55)) (затримка сплати до 30 календарних днів включно);

податкова декларація від 17.09.2015 № за серпень 2015р., в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 165890грн, кінцевий термін сплати 30.09.2015: сплачено 165890 грн. згідно платіжних доручень від 16.11.2015,17.11.2015, 19.11.2015 (61194,55 грн+7000грн+10194 грн+37496,45 грн+50005грн (а.с.55-56)) ( затримка сплати більше 30 календарних днів);

податкова декларація від 20.10.2015 № за вересень 2015р. в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 10194 грн, кінцевий термін сплати 30.10.2015: сплачено 10194 грн. згідно платіжного доручення від 01.12.2015(а.с.56)) ( затримка сплати більше 30 календарних днів);

податкова декларація від 19.11.2015 № за жовтень 2015р. в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі нараховано 149671 грн, кінцевий термін сплати 30.11.2015: сплачено 149671 грн. згідно платіжних доручень від 10.12.2015, 11.12.2015,14.12.2015,15.12.2015,16.12.2015(13504,1грн +40000грн +30000грн +46000грн +20166,9 грн) (а.с.56)) (затримка сплати до 30 календарних днів включно);

уточнюючий розрахунок за жовтень 2015р. (від 21.12.2015 №), в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 6667 грн., кінцевий термін сплати 21.12.2015: сплачено 6667 грн. згідно платіжного доручення від 24.12.2015 (а.с.56)(затримка сплати до 30 календарних днів включно);

податкова декларація від 18.12.2015 № за листопад 2015р, в якій самостійно нараховано ПДВ в сумі 230970 грн, кінцевий термін сплати - 30.12.2015: несвоєчасно сплачено 3274,1 грн. згідно платіжного доручення від 15.01.2016 (а.с.56) (затримка сплати до 30 календарних днів включно);

2) крім того, позивачем було несвоєчасно сплачено наступні суми грошового зобовязання у вигляді податку на додану вартість, самостійно визначеного ним у податкових деклараціях з ПДВ, та які є предметом договору про розстрочення податкового боргу № 5 від 29.01.2015 (а.с.16, 17-19):

податкова декларація від 15.10.2014 № в сумі 93308,85 грн., термін сплати 30.10.2014(14000грн+14000грн+13063,55грн+3700,8грн+14627,25грн+337,15грн+14900грн+14900грн++3780,1грн) ( затримка сплати більше 30 календарних днів);

податкова декларація від 19.11.2014 № в сумі 103657 грн., термін сплати 30.11.2014 (3778,8грн+14900грн+3197,35грн+10000грн+5234,65грн+12429,7грн+12200грн+14900грн+27016,5грн) (а.с.55) ( затримка сплати більше 30 календарних днів);

податкова декларація від 20.01.2014 N НОМЕР_4 в сумі 143401,3 грн (14900грн+5272,25грн+5912,05грн+14900грн+5437,7грн+7432.2грн+7467,8грн+10378грн+9526,7грн+4521,35грн+14900грн+12693,8грн+12212,35грн+4958,2грн+1767,05грн+11121,2грн) (затримка сплати більше 30 календарних днів);

податкова декларація від 18.12.2014 № в сумі 152040,9грн , термін сплати 30.12.2014(8399,3грн+9348,5грн+39503,5грн+5260,8грн+44764,4грн+25160,5грн+19603,9грн) ( затримка сплати до 30 календарних днів).

Таким чином загальна сума несвоєчасно сплаченого ПДВ із затримкою сплати більше 30 календарних днів становить 596627,3 грн (20% - 119325,46 грн) та із затримкою до 30 календарних днів становить 434100,1 грн (10% - 43410,01 грн).

В судовому засіданні представник відповідача не заперечив наявність прострочених платежів, проте вказав, що на суми ПДВ, які є предметом договору про розстрочення податкового боргу № 5 від 29.01.2015, не поширюється нарахування штрафних санкцій, оскільки даний договір є діючим і не розірваний.

Відповідно до п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Відповідно до п.100.6 ПКУ, розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Згідно з п. 3.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобовязань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів Українивід 10.10.2013 № 574, з дати укладання (підписання) договору до закінчення дроку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобовязання (податкового боргу) пеня та штрафи на розстрочений податковий борг не нараховуються.

Необхідно зауважити, що прострочення сплати податку відбулось до укладення договору про розстрочення податкового боргу № 5 від 29.01.2015 та штрафні санкції нараховані також до його укладення.

Крім того, Податковий кодекс України не містить винятків для застосування штрафу за порушення граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в залежності від того, як платник податку її сплатив - добровільно чи на підставі рішення про розстрочення його виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що штрафні санкції за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов'язання, оформлені податковими повідомленнями-рішеннями, накладені податковим органом правомірно.

Також необхідно відзначити, що обов'язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом покладений на громадян статтею 67 Конституції України є імперативним.

Вказаний припис кореспондується з пп.16.1.4 Податкового кодексу України, згідно якого платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 19-1.1.2 ПКУ, контроль за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів є невід'ємною функцією органів доходів і зборів.

В світлі зазначених положень, неоформлення перевірки документальним актом (на що вказує позивач) не вплинуло на таке порушення прав та інтересів платника податку, які б призвели до неправомірного прийняття спірних податкових рішень. Зазначені порушення не позбавляють податковий орган обов'язку здійснювати контроль за своєчасністю та повнотою сплати платниками податку податкових зобов'язань, а також не спростовують факту вчинення платником порушення щодо пропуску строку сплати податкових зобов'язань та не звільняють платника від відповідальності за такі порушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятих спірних повідомлень-рішень, а тому у позові слід відмовити.

Керуючись статтями 86,158-163,167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Електровимірювач" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 17 серпня 2016 р.