Справа № П/811/3161/15
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2016 р. м. Київ К/800/7630/16

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Острович С.Е., Цвіркун Ю.І.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Соєвий вік" (далі - Товариство)

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2015

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016

у справі № П/811/3161/15

за позовом Товариства

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Інспекція)

про скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2015 № , згідно з яким Товариству визначено грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 177 746 грн. за основним платежем та 44437 грн. за штрафними санкціями.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016, у позові відмовлено.

Судові акти зі спору мотивовані тим, що цифрове значення рядка 20.1 податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року не відповідає показнику рядка 24 податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року, що призвело до виникнення у Товариства недоїмки з даного виду податку.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Товариства, в якій воно просить скасувати прийняті у справі судові рішення та задовольнити позов. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що сума від'ємного значення ПДВ, задекларована у рядку 24 податковій декларації з ПДВ за лютий 2015 року, складається із суми показників рядків 20.1 та 20.2 податкових декларації за січень 2015 року та грудень 2014 року; також позивач наголошує, що за об'єктивної наявності у податковому обліку Товариства від'ємного значення ПДВ в оспорюваній сумі допущені платником методологічні помилки, які не вплинули на стан розрахунків з бюджетом, не можуть слугувати підставою для донарахування платникові грошового зобов'язання з ПДВ.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касацій вимоги з урахуванням з такого.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийнято Інспекцією за наслідками проведення камеральної перевірки даних, задекларованих Товариством у податковій звітності з ПДВ за лютий 2015 року.

Результати цієї перевірки відображені в акті від 17.04.2015 № 216/11-23-15-01/38758395, в якому зафіксовано факт невідповідності показника рядка 20.1 цієї декларації (225 795 грн.) цифровому значенню рядка 24 податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року (48049 грн.), що, за висновком Інспекції, призвело до заниження платником грошового зобов'язання з ПДВ за лютий 2015 року на 177 746 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні цього позову, суди попередніх інстанцій підтримали наведену правову позицію відповідача у справі.

Однак така правова оцінка обставин справи є передчасною.

Дійсно, згідно з пунктом 7 підрозділу 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966, сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 22.1 + рядок 23.3), відображається у рядку 24 та переноситься до рядка 20.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Водночас в силу вимог пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК) контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (підпункт 54.3.2 пункту 54.3).

Тобто юридичним фактом, з яким наведена норма ПК пов'язує збільшення платникові грошового зобов'язання, є виявлена податковою перевіркою об'єктивна наявність заниження суми податкового зобов'язання.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 цієї ж статті ПК (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Наведені законодавчі норми не дають підстави для висновку про те, що помилки при формуванні платником даних податкової звітності з ПДВ, які не призвели до викривлення стану розрахунків платника з бюджетом, є підставою для позбавлення платника права на відображення у податковому обліку від'ємного значення ПДВ, обчисленого за викладеними правилами.

Адже за об'єктивної наявності у платника непогашеного (неповернутого) залишку від'ємного значення з ПДВ виключення податковою інспекцією з податкової звітності платника цього від'ємного значення винятково з причин некоректного заповнення окремих рядків податкової декларації з ПДВ є проявом трафаретності та надмірного формалізму з боку органу державної фіскальної служби.

У даному разі для прийняття правильного по суті спору рішення судам слід було ретельно перевірити об'єктивну наявність у платника від'ємного значення ПДВ у сумі 225 795 грн., встановивши факт декларування платником цієї суми у попередніх звітних періодах (з огляду на заявницький характер права на податковий кредит) та з дотриманням правил формування податкового кредиту, а також наявність у Товариства невикористаного від'ємного значення у цій сумі; на підставі цього дослідити дійсний стан розрахунків платника з бюджетом по ПДВ у перевіреному періоді та за наслідками встановленого зробити вмотивований висновок про наявність (або відсутність) у позивача недоплати з даного виду податку за лютий 2015 року.

Також при вирішенні даного спору суди не надали належної правової оцінки аргументам позивача про подання уточнюючої декларації з ПДВ за грудень 2014 року та повторної податкової декларації з ПДВ за січень 2015 року з іншими показниками податкової звітності, не проаналізували вплив виправлених значень податкового обліку на показники податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року. Фактично суди погодилися з висновками акта перевірки без перевірки усіх обставин справи, що мають правове значення для вирішення даного спору.

Оскільки прийняття правильного по суті спору рішення вимагає додаткового встановлення обставин цієї справи, тоді як межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають касаційному суду право досліджувати докази, встановлювати обставини, що не були встановлені у судовому рішенні, ухвалені у справі судові акти підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків з урахуванням вказівок і висновків суду, викладених в цій ухвалі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Соєвий вік" задовольнити частково.

2. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2016 у справі № П/811/3161/15 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:С.Е. Острович

Ю.І. Цвіркун