Справа № 2а-15686/09/0570
Суддя: Дяченко С.П.
Дата ухвалення: 2010-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стойко В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року справа №2а-15686/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

зал судового засідання № 5 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Дяченко С.П.,

суддів: Сіваченко І.В., Нікуліна О.А,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до голови Київського районного суду м. Донецька ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-15686/09/0570 за позовом ОСОБА_2 до голови Київського районного суду м. Донецька ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, закрито.

Не погодившись з цим рішенням позивач подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що ухвала першої інстанції прийнята за неправильним застосування судом норм матеріального права, та просив ухвалу скасувати, прийняти нову, в якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали позову в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне:

Позивач ОСОБА_2 - підсудний у кримінальній справі по обвинуваченню його та ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.2, 365 ч. 2 КК України. Постановою Київського районного суду м. Донецьку від 10.12.2008 р. позивачу було змінено запобіжний захід підписку про невиїзд на утримання під вартою.

З матеріалів справи видно , що позивач оскаржує дії суду з приводу здійснення правосуддя по кримінальній справі, у якій він є підсудним. Натомість , порядок розгляду скарг, звернень та клопотань підсудних в ході розгляду кримінальної справи у суді, встановлений Кримінально-процесуальним кодексом України. Крім того , розділом четвертим Кримінально-процесуального кодексу України передбачений порядок апеляційного оскаржування рішення, судів першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити , що відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (стаття 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів;

4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом;

5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Компетенція адміністративних судів відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;про накладення адміністративних стягнень;

3) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України призначенням Кримінально-процесуального кодексу України є визначення порядку провадження у кримінальних справах, а завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

В рішенні від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 у справі № 1-17/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) Конституційний Суд України зазначив, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості і не належить до сфери управлінської. Положення статті 55 Конституції України щодо можливості громадянина звернутись за захистом своїх прав і свобод однаково стосується можливості судового оскарження актів, дій бездіяльності посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури, оскільки ними можуть порушуватись його права і свободи. Недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб зазначених органів.

Проаналізувавши матеріали справи та вищевказане , колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає, що ухвала прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ч 1-3, ст. 160, ст. ст. 167, 195-195, п. 1 ч.1 ст. 198, ст.200. п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2009 року по адміністративній справі № 2а-15686/09/0570 за позовом ОСОБА_2 до голови Київського районного суду м. Донецька ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: С.П.Дяченко

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_5