Справа № 822/1511/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2016-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1511/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:позивача: ОСОБА_3, представника відповідача: Параскевича О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Хмельницької області, в якому просить:

- визнати протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати та інших виплат за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру";

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати та інших виплат за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року включно, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період;

- зобов'язати Прокуратуру Хмельницької області нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку з 14.12.2015 року по 29.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 11 липня 2013 року по 14 грудня 2015 року працювала в прокуратурі Полонського району Хмельницької області. Наказом відповідача №1687к від 11.12.2015 року звільнена з посади прокурора прокуратури Полонського району та органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури з 14 грудня 2015 року.

Вказує, що Прокуратурою Хмельницької області на момент її звільнення не здійснено в повному обсязі відповідних виплат, зокрема і заробітної плати. Вважає, що заробітна плата, за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року включно, повинна нараховуватись прокуратурою Хмельницької області виходячи з посадових окладів, передбачених ст.81 Закону України "Про прокуратуру", а тому такі дії відповідача вважає протиправними.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Суд встановив, що позивач - ОСОБА_3 з 11 липня 2013 року по 14 грудня 2015 року працювала в прокуратурі Полонського району Хмельницької області, що підтверджується копією трудової книжки.

14.12.2015 року згідно наказу прокурора Хмельницької області №1687к від 11.12.2015 року звільнена з посади прокурора прокуратури Полонського району та органів прокуратури у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури (п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру", п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України).

З наданого позивачем розрахункового листа вбачається, що за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року прокуратурою Хмельницької області заробітна плата нараховувалась ОСОБА_3 виходячи з посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

На думку позивача, заробітна плата, за вищевказаний період, повинна нараховуватись прокуратурою Хмельницької області виходячи з посадових окладів, передбачених ст.81 Закону України "Про прокуратуру".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України від 14.10.2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру".

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною 1 статті 81 Закону, заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 вказаної статті заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислуги років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 Закону посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Тобто законом чітко встановлений конкретний розмір посадового окладу прокурора місцевої прокуратури.

Частиною 9 статті 81 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» затверджено схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, які не відповідають вимогам ст.81 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, відповідно до п.13 розділу XIII Закону України «Про прокуратуру», Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.

Проте, Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги зазначеної норми.

Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» якою визначено, що у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі прокуратури, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Таким чином, суд приходить до висновку, що у період з набрання чинності Закону України «Про прокуратуру» (15.07.2015 року в частині розміру заробітної плати) по набрання чинності змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505 (15.12.2015 року), розмір посадового окладу працівника прокуратури повинен був обчислюватись відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Крім того, суд звертає увагу, що відсутність механізму реалізації права працівника прокуратури на заробітну плату в розмірі, передбаченому Законом України «Про прокуратуру» (як спеціальним нормативним актом), у зв'язку з не внесенням відповідних змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року №505, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки закони України мають вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету Міністрів України, а також, у зв'язку з тим, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України у справі "Суханов та Ільченко проти України" була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що позовні вимоги в частини визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_3 за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року, відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання Прокуратури Хмельницької області нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку з 14.12.2015 року по 29.12.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В силу ст.117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем 14.12.2015 року позивачу за період роботи з 01.12.2015 року по 14.12.2015 року була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 1060 грн..

Судом враховано, що для здійснення повного розрахунку з позивачем у відповідності до п.п. 2 п. 2 постанов Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів», наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 № 77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, суддів та інших органів», відповідачу потрібен наказ на преміювання.

Оскільки, наказ на преміювання ОСОБА_3 №1757к від 25.12.2015 року, прийнятий відповідачем в кінці місяці, тому Прокуратурою Хмельницької області 29.12.2015 року було проведено нарахування та виплату позивачу премії за підсумками місяця.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги про зобов'язання Прокуратури Хмельницької області нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку з 14.12.2015 року по 29.12.2015 року слід залишити без задоволення.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати прокуратуру Хмельницької області здійснити перерахунок та виплату заробітної плати, інших виплат ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) за період з 15.07.2015 року по 14.12.2015 року включно відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з врахуванням вже здійснених виплат за цей період.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12 серпня 2016 року о 16 год. 00 хв.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер