Справа № 22-а/0690/2795/11
Суддя: Миніч Т. І.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/2795/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів Борисюка Р.М.,

ОСОБА_1, при секретарі Григорович А.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації на постанову Олевського районного суду від 25 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, Головного Управління праці та соціального захисту населення Житомирської облдержадміністрації, Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі,. Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, третя особа: Головне Управління Державного Казначейства України в Житомирській області про поновлення строку на звернення до суду, визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовноюо заявою, в якій просила поновити строк звернення до суду, зобовязати відповідачів нарахувати та стягнути з останніх недоплачені за 2002-2009 роки кошти, виплата яких передбачена ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». В обгрунтування позову зазначала, що є непрацюючого пенсіонеркою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період отримувала в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Олевського районного суду від 25 травня 2009 року позов задоволено частково. З Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь позивачки стягнуто 10750 грн. 90 коп. коштів, передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.10.2002 року по року та 53754,5 грн. коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.10.2002 року по 01.05.2009 року. Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані протиправними. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Олевської районноїдержавної адміністрації просить скасувати постанову і ухвалити нове рішення про відмову в позові. Апелянт посилається на те, що він не є розпорядником таких коштів, спірна доплата пенсіонерам виплачується Пенсійним фондом.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах позовних вимог та в

межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому

задоволенню, виходячи з наступного,

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати

Всупереч вимог закону зазначена допл ога виплачувалась позивачці в розмірі 2,10 грн. (а.с.8,166).

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір в цій частині вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, висновку, що при визначенні розміру спірної виплати застосуванню підлягає саме ст. 37 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Разом з тим, суд, вирішуючи спір в цій частині вимог не звернув уваги на наступне.

Законами України „Про Державний Бюджет на відповідні роки було зупинено дію зазначеної статті на 2006, 2007 та 2008 роки.

Рішеннями Конституційного суду України від 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року відповідно були визнані неконстиційними положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в частині зупинення дії ст.ст.37,39 Закону України "П:ю статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 та 2008 роки. Тому саме із дня ухвалення вказаних рішень - 9 липня 2007 року і 22 травня 2008 року підлягає відновленню порушене право позивачки.

Крім того, відповідно до положень ч.ч.1, 2 сг.99 КАС (в редакції на час ухвалення оскаржуваної постанови) за захистом своїх прав, свобод та інтересів особа може звернутися з адміністративним позовом до суду в межах річного строку з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст .100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Проте, ні письмове заперечення відповідача на позов, ні апеляційна скарга не містять доводів щодо застосування строків звернення до суду (а.с.6-7,158-159). Отже, підстав для застосування строків позовної давності немає.

За наведених обставин постанова суду в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нової - про часткове задоволення позову.

Крім того, при вирішенні спору в частині вимог про стягнення доплати до пенсії, суд не врахував наступного.

Частиною 2 ст.39 Закону в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.1 ст.39 Закону.

Задовольняючи вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідача слід покласти обовязок виплатити зазначення підвищення.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Перелік компенсацій та допомог, які виплачуються управліннями праці та

соціального захисту населення визначений п.4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 (надалі Порядок).

Зазначеним Порядком на управління праці та соціального захисту населення не покладено обовязок по виплаті спірного підвищення непрацюючим пенсіонерам.

Відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Отже, відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій мають бути саме зазначені Управління, на які може бути покладено обовязок провести перерахунок та виплату спірного підвищення.

За наведених обставин висновок суду про неправомірність дій управління праці та

про його обовязок здійснити виплату підвищеного розміру пенсії суперечить нормам матеріального права, що згідне п.4 ч.1 от.202 КАС України є підставою для скасування постанови та ухвалення в цій частині вимог нового рішення.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації задоволити частково.

Скасувати постанову Олевського районного суду від 25 травня 2009 року в частині вимог до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації, ухваливши нову.

Позов в цій частині вимог зав долити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбачену ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі двох мінімальних заробітних плат щомісяця за період з 01.10.2002 року по 01.01.2006 року, з 09.07.2007 року по 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року по 01.05.2009 року. Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні вимог до Управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про стягнення підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: