Справа № 569/6077/16-а
Суддя: Першко О.О. О. О.
Дата ухвалення: 2016-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6077/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2016 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі судді Першко О.О.

з участю секретаря судового засідання Слободенюк В.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядового поліції Сливки Івана Михайловича про скасування постанови серії ПС2№850094 від 01 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядового поліції Сливки І.М., в якому просить скасувати постанову серії ПС2№850094 від 01 травня 2016 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01 травня 2016 року в 21 год. 30 хв. його зупинив відповідач, мотивуючи тим, що начебто ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху. Незважаючи на його заперечення щодо відсутності факту порушення ПДР, інспектор прийняв постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України, у виді штрафу в сумі 425 гривень. Вказана постанова не відповідає нормам законодавства України. Зокрема в п. 11.2 ПДР не вказано щодо заборони руху по крайній лівій смузі, крім того ОСОБА_1 зазначив в своїх поясненнях, що він рухався по лівій смузі, оскільки мав намір здійснити поворот ліворуч, що підтвердили і свідки, які перебували з ним в автомобілі. Також, його не повідомляли про розгляд справи, про постанову стало відомо з моменту отримання рекомендованого листа, було порушено його право на використання юридичної допомоги, не надано протокол про адміністративне правопорушення, не враховано показання свідків.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав клопотання в якому просив слухати справу без його участі по наявним матеріалам. В письмових запереченнях на позовну заяву вказав, що проти задоволення позову заперечує, так як 01.05.2016 року о 21 год. 30 хв. при здійсненні патрулювання на автодорозі Н-22 Устилуг -Луцьк Рівне 127 км. 700 м. було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «SKODA FABIA» номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Устилуг Луцьк - Рівне 127 км. 700 м. рухався по крайній лівій смузі автодороги безпідставно не маючи наміру вчиняти випередження, об'їзд, або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом, чим порушив п. 11.2 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст. 122 КУпАП. В зв'язку з чим, було встановлено особу порушника та проведено розгляд справи у повній відповідності до вимог КУпАП. Дії відповідача як інспектора щодо винесення постанови відповідали вимогам ЗУ "Про національну поліцію" та ПДР України.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 01 травня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядовим поліції Сливкою І.М. була винесена постанова серії ПС2 №850094 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1

Як зазначено у вказаній постанові, 01 травня 2016 року о 21 годині 30 хвилин на а/д Устилуг Луцьк Рівне 127 км. 700 м. Крутенчук М.В. рухався по крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч або розворот, в той час коли права смуга була не зайнята, чим порушив п. 11.2 ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 порушив вимоги п.11.2 Правил дорожнього руху України.

З висновком про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху суд погодитися не може, оскільки вважає його недоведеним та необґрунтованим.

Згідно п.11.2 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вказали, що дійсно ОСОБА_1 рухався по крайній лівій смузі дороги, оскільки мав намір здійснити поворот ліворуч з метою заїзду на АЗС. Відповідач зупинив його перед самим перехрестям, на якому він мав здійснити поворот, про що він відразу вказав працівнику поліції.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В судовому засіданні, зокрема з відео з місця адміністративного правопорушення від 01 травня 2016 року, що було зафіксовано поліцейським на боді камеру, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не визнавав, пояснював інспектору поліції, що рухався по крайній лівій смузі дороги, оскільки мав намір здійснити поворот ліворуч з метою заїзду на АЗС, дані обставин також підтверджували особи, які перебували у транспортному засобі позивача. ОСОБА_1 був зупинений відповідачем перед перехрестям заїзду на АЗС.

Відповідно до пункту 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Таким чином, враховуючи пояснення ОСОБА_1 про наявність у нього наміру здійснити поворот ліворуч, суд вважає, що його дії щодо пересування в крайній лівій смузі руху відповідають вимогам ПДР, оскільки він завчасно зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині. При цьому ПДР не встановлюють наскільки завчасно та за якої відстані водій повинен зайняти таке відповідне положення для здійснення маневру.

Доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не надано, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростовані.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може, в тому числі, прийняти постанову про визнання протиправними дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

При розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, порушив процесуальні права позивача, передбачені законом, зокрема право надати письмові пояснення щодо інкримінованих правопорушень та долучити їх до постанови, достатніх доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№850094 від 01 травня 2016 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 171-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядового поліції Сливки Івана Михайловича про скасування постанови серії ПС2№850094 від 01 травня 2016 року - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№850094 від 01 травня 2016 року винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Луцьку рядовим поліції Сливкою Іваном Михайловичем відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 17 серпня 2016 року.

Суддя О.О. Першко