Справа № 2а-23062/08/0570
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2010-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Головіна К.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року справа №2а-23062/08/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Білак С.В.

при секретарі Чеплигіні П.І.,

за участю: від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, від відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа не зявилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року по справі № 2а-23062/09/0570 за позовом Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, третя особа Державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України про визнання частково недійсними першої та другої податкової вимог, визнання недійсний рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків, зобов'язання виключити з акту опису майнових активів усе зазначене у нього майно та подати заяву про припинення обтяження ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, третя особа Державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України про визнання частково недійсними першої та другої податкової вимог, визнання недійсний рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків, зобов'язання виключити з акту опису майнових активів усе зазначене у нього майно та подати заяву про припинення обтяження.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року по справі № 2а-23062/09/0570 позовні вимоги позивача задоволені частково.

Сторони не погодилися з постановою суду і подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати постанову та постановити нове рішення. Апеляційні скарги мотивували невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, вивчила доводи апеляційних скарг, перевірила їх матеріалами справи і вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго згідно статуту, затвердженого розпорядженням голови Донецької облдержадміністрації № 54 від 15.02.2005 року, є комунальним підприємством, заснованим на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що знаходяться в управлінні Донецької обласної ради. Майно підприємства є спільною власністю територіальних громад і закріплено за ним на праві оперативного управління. Позивач перебуває на обліку як платник податку у ДПІ Ворошиловського району м. Донецька.

ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька була надіслана на адресу позивача перша податкова вимога № 1/1623 від 12.10.2004 року, згідно якої позивач мав податковий борг з податку на додану вартість у загальній сумі 312 927,70 грн., у тому числі 298 019 , 70 гри. - основного платежу, 14 908, 00 грн. - штрафні (фінансові) санкції. Податкова вимога містить попередження, що з 09.10.2004 року, всі активи позивача, включаючи грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, цінні папери, як платника податків, перебувають у податковій заставі.

16.11.2004 року позивачу була направлена друга податкова вимога № 2/1842 на суму 501 940,41 грн. податкового боргу з податку на додану вартість, в якій також міститься попередження про те, що з 09.10.2004 року усі активи, включаючи грошові кошти, рухоме і нерухоме майно та цінні папери перебувають у податковій заставі. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 839948 від 14.09.2004 року всі активи позивача знаходяться у податковій заставі з терміном дії до 13.09.2009 року. 16.12.2004 року начальником ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька прийнято рішення № 197 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Згідно п. 1.10 ст. 1 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами податкова вимога - це письмова вимога податкового органу до платника податків погасити суму податкового боргу.

Підпунктом 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 вказаного Закону визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання у встановлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону передбачено порядок надіслання податкових вимог.

Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, який затверджено наказом ДПА України № 266 від 03.07.2001 року, затверджена форма податкової вимоги, яка передбачає повідомлення платника податків про знаходження активів у податковій заставі.

Судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції, що в даному випадку можливо визнати лише наявність (відсутність) податкового зобов'язання чи податкового боргу платника податків, що міститься у податкових вимогах, але не саму її форму та суть, а тому вимоги про визнання недійсними вимог в частині перебування всіх активів підприємства у податковій заставі задоволенню не підлягають.

Судова колегія зазначає, що суд першої інстанції дійшов до невірного висновку, щодо визнання недійсним рішення начальника ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька № 197 від 16.12.2004 року про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами активи платника податків - це кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання .

Пунктом 8.1 ст. 8 вказаного Закону визначено, що з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно із законом та не потребує письмового оформлення.

Згідно пп. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна і немайнових цінностей, випуску цінних паперів, у тому числі корпоративних прав, отримані у позику (кредит), а також з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Підпунктом 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 цього ж Закону встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків за рішенням органу стягнення, які є виконавчими документами, є будь-які активи платника податків (його філій, відділень, інших відокремлених підрозділів) з урахуванням обмежень, визначених цим Законом, а також іншими законами.

В п.7.3. визначений Перелік активів, що не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу. За положеннями п. 7.3.1. - не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків за його самостійним рішенням або за рішенням органу стягнення:

е) майно, що включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, у тому числі казенних підприємств. Порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, встановлюється Фондом державного майна України.

Положенням про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, в тому числі казенних підприємств затвердженим Наказом Фонду державного майна України 05.05.2001 № 787 встановлено, що до складу майна, яке не може бути використане як джерело погашення податкового боргу, входять:

спеціалізовані необоротні активи (основні засоби, об'єкти капітального інвестування, інші необоротні активи) і запаси, які безпосередньо беруть участь в єдиному технологічному процесі виробництва продукції (надання послуг, виконання робіт) в обсязі, передбаченому технологічною документацією, яка визначає загальнодержавне значення підприємства. Пунктами 3.1.- 3.4 цього Положення встановлена процедура віднесення майна. Пункт 3.5. встановлює загальний термін процедури включення майна до складу цілісного майнового комплексу, що завершується затвердженням переліків майна органом, уповноваженим управляти державним майном, не повинен перевищувати 30 календарних днів від дати надіслання (вручення) підприємству другої податкової вимоги.

Колегія суддів вважає недоведеним, що описане в акті майно включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації та не може бути використане як джерело погашення податкового боргу.

За приписами п. 10.1.1. Закону України № 2181, у разі коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків та на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності - шляхом продажу інших активів такого платника податків.

Продаж інших активів здійснюється на підставі рішення податкового органу, підписаного його керівником та скріпленого гербовою печаткою податкового органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним податковим органом.

Відповідно до п. 3 ПОРЯДОКУ стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого Постановою КМУ від 15.04.2002 р. № 538, стягнення коштів та продаж інших активів застосовується не раніше ніж на 30 календарний день з моменту надіслання платнику податків другої податкової вимоги.

Стягнення коштів та продаж інших активів здійснюються на підставі рішення податкового органу, підписаного його керівником (заступником керівника) і скріпленого гербовою печаткою податкового органу за формою згідно з додатком 1.

За приписами п.п. 11, 12 цього Порядку, платник податків (для державних і комунальних підприємств - за узгодженням з органом, уповноваженим управляти його майном) не пізніше ніж на 30 календарний день з моменту отримання ним другої податкової вимоги самостійно визначає склад і черговість продажу своїх активів виходячи з принципів збереження цілісності майнового комплексу, що забезпечує ведення його основної виробничої діяльності, та повного погашення суми податкового боргу.

Якщо платник податків в установлені терміни самостійно не визначив активи для продажу або податковий керуючий вирішує, що платник податків визначає для продажу активи, звичайна ціна яких є завідомо нижчою, ніж сума податкового боргу, такий податковий керуючий зобов'язаний самостійно визначити у присутності платника податків (його посадових осіб) склад активів, що підлягають продажу, виходячи з принципів збереження цілісності майнового комплексу та з урахуванням того, що звичайна (оціночна) вартість таких активів не перевищує двократного розміру податкового боргу.

Виходячи з аналізу всіх названих норм, оспорене рішення начальника ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька № 197 від 16.12.2004 року про стягнення коштів та продаж активів обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго в рахунок погашення його податкового боргу повністю відповідає вимогам законодавства.

Решта аналізу та висновків, зроблених судом першої інстанції, цілком відповідають встановленим обставинам по справі та доказам.

З таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що порушення норм матеріального права судом першої інстанції призвело до неправильного вирішення справи в частині визнання недійсним наказу начальника ДПІ № 197 від 16.12.2004 року, що є підставою для часткового скасування судового рішення.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст.198 ч. 1 п. 3, ст. 202 ч.1 п.4, 205 ч.2, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року по справі № 2а-23062/09/0570 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року по справі № 2а-23062/09/0570 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року у справі № 2а-23062/09/0570 за позовом Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька, третя особа Державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України про визнання частково недійсними першої та другої податкової вимог, визнання недійсний рішення про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків, зобов'язання виключити з акту опису майнових активів усе зазначене у нього майно та подати заяву про припинення обтяження скасувати, в частині визнання недійсним рішення начальника ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька № 197 від 16.12.2004 року,

в іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року у справі № 2а-23062/09/0570 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 18 серпня 2010 року, в повному обсязі постанова виготовлена 20 серпня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: М.Г.Сухарьок

Судді: Т.Г.Гаврищук

ОСОБА_6