Справа № 130/907/16-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 130/907/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вернік В.М.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

10 серпня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Сапальової Т.В. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Нечаюк Т.В.,

представника позивача - Звади Руслана Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича на постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання відмови протиправною та спонукання до виконання певних дій,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2016 року позивач звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання відмови протиправною та зобов'язання відповідача видати ПАТ "Енергобанк" дублікат свідоцтва про право власності № 88 від 28.05.2002 року на вбудовані нежитлові приміщення за адресою: м. Жмеринка, вул. Пушкіна, 3, загальною площею 22,06 кв. м.

Постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання повноваженого представника не направив, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, направив до суду клопотання про перенесення розгляду справи, яке суд вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, присутнього учасника процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, на підставі рішення виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 25.01.2002 року №12 ПАТ"Енергобанк" було отримано свідоцтво про право власності від 28.05.2002 року №88 на вбудовані нежитлові приміщення загальною площею 22,06 кв.м. за адресою: м.Жмеринка, вул. Пушкіна, 3.

На підставі вказаного свідоцтва 21.04.2004 року КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" була проведена реєстрація права власності на зазначені вбудовані нежитлові приміщення в цілому за позивачем.

Відповідно до статуту ПАТ "Енергобанк", зареєстрованого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 04.07.2013 року, ПАТ "Енергобанк" є єдиним правонаступником АТ "Енергобанк".

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.06.2015 року № 115 запроваджено процедуру ліквідації ПАТ "Енергобанк" з 12.06.2015 року.

В результаті перевірки стану наявності в Банку правовстановлюючих документів на майно була встановлена відсутність оригіналу свідоцтва про право власності № 88 від 28.05.2002 року. Про факт втрати та недійсність останнього позивачем опубліковано оголошення у друкованому виданні "Жмеринська газета" №1-3 від 15.01.2016 року.

28.01.2016 року позивач звернувся до міського голови Жмеринської міської ради, як керівника органу, яким видано вказаний правовстановлюючий документ, стосовно видачі ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" дублікату свідоцтва про право власності від 28.05.2002 року №88.

22.02.2016 року відповідач надав позивачу відповідь щодо неможливості видачі дублікату з причин відсутності механізму видачі органами місцевого самоврядування дублікату свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, окрім жилих приміщень.

Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, не передбачає оформлення власне дубліката такого правовстановлюючого документа, виданого органом місцевого самоврядування, а також не визначає повноважень останнього на вчинення таких дій.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Цим законом, зокрема главою 2, врегульовані повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

В силу вимог ст. 24 зазначеного Закону правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач, як орган місцевого самоврядування, у своїй діяльності керується спеціально-дозвільним принципом, відповідно до якого дозволено тільки те, що прямо передбачено законом, не може відходити від положень чинних нормативно-правових актів та зобов'язаний діяти таким чином, як передбачено законодавством України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством України не передбачений порядок видачі органами місцевого самоврядування дублікатів свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Разом з тим, у випадку втрати, пошкодження чи зіпсування оригіналу такого свідоцтва, передбачений інший порядок його отримання.

Так, порядок реєстрації речових прав на нерухоме майно закріплений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній до 01 січня 2016 року) повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 26.11.2015 року Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено в новій редакції. В результаті цього органи місцевого самоврядування втратили повноваження державного реєстратора з 01 січня 2016 року.

Пунктом 37 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" № 1141 від 26.10.2011 року (в редакції постанови КМУ № 50 від 05.02.2014) у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про надання дубліката свідоцтва державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє дублікат свідоцтва, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 722 від 24.12.2014 було внесено зміни до вищезазначеної норми, якими слова "заяви про надання дубліката свідоцтва" замінено словами "заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", а слова "дублікат свідоцтва" - словом "свідоцтво".

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно 28 січня 2016 року, коли чинним були норми, відповідно до яких у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування.

Таким чином, чинне законодавство України передбачає порядок оформлення свідоцтв про право власності на нерухоме майно, а не його дубліката, у випадку втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва, виданого органом місцевого самоврядування. Крім того, таке свідоцтво оформляється державним реєстратором, визначення якого зазначено в ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з вимогами вказаної статті державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Із системного аналізу норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" судом встановлено, що з 01 січня 2016 року органи місцевого самоврядування не мають повноважень державного реєстратора у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно, а тому не можуть видавати дублікатів свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що чинне законодавство України, яким врегульовано спірні правовідносини, не передбачає оформлення дубліката такого правовстановлюючого документа, виданого органом місцевого самоврядування, а також не визначає повноважень здійснення передбачених у разі його втрати дій виконавчим органом місцевої ради.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що адміністративний позов необхідно залишити без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Енергобанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Енергобанк" Брайка Станіслава Анатолійовича залишити без задоволення, а постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 серпня 2016 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Сапальова Т.В. Матохнюк Д.Б.