Справа № 813/1045/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Справа № 876/6293/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - ДПІ у Франківському районі м. Львова) про визнання протиправним та скасування рішення № від 06.03.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 12656,67 грн.

Також позивач подала позов про визнання протиправною та скасування вимоги ДПІ у Франківському районі м. Львова про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3338 від 18.02.2015 року на суму 63238,39 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року адміністративні справи об'єднано в одне провадження для спільного розгляду, та присвоєно об'єднаній адміністративній справі № 813/1045/15.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3338 від 18.02.2015 року на суму 63238,39 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення № від 06.03.2015 року на суму 12656,67 грн.

Із таким судовим рішенням не погодилася ДПІ у Франківському районі м. Львова та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог. Обгрунтовуючи незгоду із постановою, апелянт вказав, що відповідно до книги обліку доходів та витрат за 2013 рік та нданих первинних документів, за даними перевірки приватний нотаріус ОСОБА_1 одержала чистий дохід в сумі 882222,94 грн., в тому числі за: січень - 4958,22 грн., лютий - 78478,39 грн., березень - 83510,11 грн., квітень - 38379,14 грн., травень - 91060,95 грн., червень - 65540,87 грн., липень - 151794,84 грн., серпень - 1066664,65 грн., вересень - 28837,82 грн., жовтень - 115485,34 грн., листопад - 588888,82 грн., грудень - 68540,23 грн. Єдиний соціальний внесок донараховано з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску та відповідних отриманих місячних доходів за 2013 рік і такий становить 63283,39 грн. Враховуючи викладене, позивач занизила суму єдиного внеску на вищевказану суму, а тому оспорюване рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) складені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ від 08.07.2010 року.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Франківському районі м. Львова проведено документальну перевірку приватного нотаріуса ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За наслідками перевірки складено акт від 18.02.2015 року № 155/1702/НОМЕР_1, згідно якого встановлено порушення позивачем абз. 3 ч. 1, п. 5 ч. 1 ст. 4; п. 1 ч. 2 ст. 6; п. 2 ч. 1 ст. 7 ; ч. 11 ст. 8; ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині необчислення та несплати до бюджету єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2013 рік в сумі 63283,39 грн.; пункту 3.4 розділу 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині перекручення даних у поданому звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток № 5) за 2011 рік; абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4; абз. 3 п. 2 ч. 1 ст. 4; п. 1 ч. 2 ст. 6; п. 1 ч. 1 ст. 7; ч. 5 ч. 7 ст. 8; ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пункт 3.1 розділу 3 «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині перекручення даних у поданих звітах, що призвело до заниження суми доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок та необчислення та несплати до бюджету суму єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із виплаченої заробітної плати працівникам в розмірі 867,74 грн., в тому числі за квітень 2011 року в сумі 177,97 грн., за квітень 2012 ріку в сумі 330,57 грн., за вересень 2013 року в сумі 359,20 грн.; п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу України з врахуванням терміну позовної давності, в частині неналежного ведення обліку доходів та витрат за 2012-2013 роки; п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України з врахуванням терміну позовної давності, в частині неповідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян за 2012-2013 роки.

З цієї підстави відповідачем направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.02.2015 р. № Ф-3338 та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 06.03.2015 р. в сумі 12656,67 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність таких рішень з огляду на наступне.

Спірні відносини регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464), який визначає принципи забезпечення збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з пункту 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

В силу вимог пункту 11 статті 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 3 статті 7 Закону № 2464 встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Згідно частини 8 статті 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини 1 статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Таким чином, з аналізу вищенаведеного вбачається, що приватні нотаріуси зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року, та звітним періодом для них є календарний рік.

Згідно п. 3.4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 454 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 4.12 вказаного Порядку визначено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів звіт згідно з таблицею 3 додатка 5 до цього Порядку.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року № 22-2, що діяв до 03 грудня 2013 року, містить аналогічні положення.

З огляду на вищезазначені норми, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року до 01 травня року, наступного за звітним періодом.

Таким чином, жоден із зазначених нормативних актів не вимагає від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців. Єдиною вимогою виступає відповідність даним річної податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, сума доходу, на який нараховується єдиний внесок, за даними самозайнятої особи, визначена шляхом подання податкових декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, відповідно до якої сума чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску (пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування») 88222,94 грн., що в повній мірі відповідає сумам, визначеним контролюючим органом під час перевірки. При цьому, обов'язок ділити суму доходу, отриману позивачем за рік в рівних частинах (визначення середньоарифметичної величини), для визначення доходу на яку нараховується ЄВ на останнього законодавством не покладено.

У випадку, що ж до спірних правовідносин, податковим органом було прийнято до уваги надану позивачем інформацію в декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік в частині розміру суми чистого оподаткованого доходу за відповідні роки отримані позивачем, яка в подальшому в розрізі кожного із років поділена на 12 місяців. У зв'язку із чим, було визначено середньомісячний річний оподаткований дохід, що не відповідає вказаним вимогам наведеного законодавства.

Тобто, контролюючим органом було на власний розсуд застосована максимальна база нарахування єдиного внеску, зокрема, було здійснено обрахунок добутку сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний місяць, помноженого на ставку ЄВ.

До аналогічного висновку, про застосування норм матеріального права при розгляді подібних спірних правовідносин, дійшов Вищий адміністративний суд України у справі № К/800/36987/15, ухвала від 13.08.2015 року, № К/800/30369/15, ухвала від 06.07.2015 року, та Верховний Суд України (відмовляючи у прийнятті до свого провадження заяви про перегляд рішень Вищого адміністративного суду України) ухвала від 22 жовтня 2015 року справа № 825/12000/15 та від 23 вересня 2015 року справа № 826/5290/15.

Таким чином, оскаржувана вимога про сплату боргу підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Також підлягає визнанню протиправним та скасуванню рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким фізичній особі, що проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 визначено штраф, оскільки є похідне від оскаржуваної вимоги.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, висловленої у рішенні Європейського суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року у справі № 813/1045/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст виготовлено 15 серпня 2016 року.